П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/3041/25-а 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Брезіна Тетяна Миколаївна 
Суддя-доповідач - Залімський І. Г. 

13 квітня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Залімського І. Г. 
суддів: Сушка О.О.  Мацького Є.М. , 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернівецькій області на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 26 січня 2026 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ-ЄВРО НАФТА" до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, 
В С Т А Н О В И В :
Товариство з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ-ЄВРО НАФТА" звернулося до суду із позовом, у якому просило суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Чернівецькій області №00000/6722/ж10/24-13-07-05 від 10.03.2025 у частині нарахування пені за порушення строку розрахунку у сфері ЗЕД в сумі 2261950,18 грн.
Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 26.01.2026 позов задоволено.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати таке рішення, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що за результатами документальної позапланової виїзної перевірки встановлено порушення в частині несвоєчасного надходження імпортного товару при виконанні контракту № 13949903 від 23.10.2023 року у сумі 24 853,68 дол.США або 984297,69 грн; при виконанні контракту № 14019428 від 01.11.2023 року у сумі 17 601,52 дол.США 889985,06 грн; при виконанні контракту №14065704 від 08.11.2023 року у сумі 34 546,76 дол. США або 1245089,41 грн, та в частині несвоєчасного повернення авансу у сумі 150000,0 Євро або 5895 810 грн, при виконанні контракту № 23/10 від 23.10.2023 року. 
Вказує, що Основні положення не можуть вважатися основним контрактом у відношенні до зовнішньоекономічних контрактів від 23.10.2023 № 13949903, від 01.11.2023 №14019428, від 08.11.2023 № 14065704, від 17.11.2023 № 14128239, а угода №14128239 від 17.11.2023, на яку посилається позивач, не була предметом перевірки, оскільки повідомлення НБУ про порушення граничних термінів поступлення товарів (повернення валютної виручки) по даній угоді не надходили. 
Також відповідач зазначає, що у наданому позивачем SWIFT-повідомленні про переказ нерезидентом RO VITARO ENERGY S.R.L. (Romania) грошових коштів на користь ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ - ЄВРО НАФТА» у сумі 39683,62 дол.США відсутня інформація щодо зовнішньоекономічних контрактів від 23.10.2023 № 13949903, від 01.11.2023 № 14019428 та сум грошових коштів, які сплачуються за такими контрактами. Також відсутнє підтвердження уповноваженого банку щодо зарахування грошових коштів на користь позивача вказаної суми, як повернення попередньої оплата за товар за зовнішньоекономічними контрактами №13949903 та №14019428. 
Відповідач також вказує, що в картці рахунку 632 в графі «Призначення платежу» (надходження на банківський рахунок (повернення авансу) зазначено, що повернення коштів в сумі 39683,62 доларів США від нерезидента «Vitaro Energy S.R.L» обліковано по контракту (угоді) №14128239 від 17.11.2023, який не був предметом перевірки, тому повернення авансу в сумі 39683,62 доларів США не було враховано під час перевірки з питань дотримання вимог валютного законодавства по контрактах №13949903 від 23.10.2023 року, № 14019428 від 01.11.2023 року та №14065704 від 08.11.2023 року, за період з 23.10.2023 року по 02.01.2025 року. Позивач не складав відповідних документів щодо зарахування зустрічних однорідних вимог, а під час воєнного стану припинення зобов`язань шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог у зовнішньоекономічних операціях є обмеженим.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу відповідача в якому вказав на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, а також на безпідставність доводів апеляційної скарги. Зауважив, що під час перевірки відповідачу було надано первинні документи на підтвердження відсутності порушень строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності за контрактами №13949903, №1409428 та №14065704 внаслідок укладення контракту №14128239 та припинення первісного зобов`язання між сторонами. Однак, під час перевірки податковий орган обмежився інформацією лише щодо 3 із 4 контрактів, без урахування наданих позивачем пояснень, та безпідставно сформував висновки щодо наявності неповернутої «Vitaro Energy S.R.L.» валюти в сумі 77001,96 дол.США.
З урахуванням п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ - ЄВРОНАФТА», з питань дотримання вимог валютного законодавства при виконанні зовнішньоекономічних операцій по контрактах №13949903 від 23.10.2023 року, № 23/10 від 23.10.2023 року, № 14019428 від 01.11.2023 року та № 14065704 від 08.11.2023 року за період з 23.10.2023 року по 02.01.2025 року.
За результатами перевірки складено акт від 20.01.2025 року № 3367/Ж5/24-13-07-05/43631106, у якому зафіксовано порушення ч. 1, ч. 3 ст. 13 Закону України №2473-VIII «Про валюту і валютні операції», п. 21 Постанови правління НБУ №5 від 02.01.2019 року "Про затвердження Положення про заходи та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті» та п. 14 прим. 2 постанови Правління Національного банку України від 24.02.2022 № 18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану», із змінами і доповненнями від 07.07.2022 року, в частині несвоєчасного надходження імпортного товару, а саме: при виконанні контракту № 13949903 від 23.10.2023 року у сумі 24853,68 дол. США або 984297,69 грн; при виконанні контракту № 14019428 від 01.11.2023 року у сумі 17601,52 дол. США 889985,06 грн; при виконанні контракту № 14065704 від 08.11.2023 року у сумі 34546,76 дол. США або 1245089,41 грн, та в частині несвоєчасного повернення авансу у сумі 150000 Євро або 5895810 грн, при виконанні контракту № 23/10 від 23.10.2023 року.
На підставі вказаних висновків акта перевірки №3367/ж5/24-13-07-05/43631106 від 20.01.2025 податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення №00000/6722/ж10/24-13-07-05 від 10.03.2025, яким за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності нараховано пеню в сумі 2794981,62 грн
Згідно із розрахунком пені за порушення строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів ТОВ "ТОРГОВИЙ ДІМ-ЄВРО НАФТА", зокрема, за контрактами №13949903 від 23.10.2023, №14019428 від 01.11.2023, №14065704 від 08.11.2023 загальна сума пені складає 2261950,18 грн.
Позивачем подано скаргу на податкове повідомлення-рішення №00000/6722/ж10/24-13-07-05 від 10.03.2025, однак згідно рішення від 26.05.2025 Державна податкова служба України відмовила у задоволенні поданої скарги позивача (вх. ДПС №15164/6 від 04.04.2025). 
Позивач не погодився із результатом адміністративного оскарження податкового повідомлення-рішення №00000/6722/ж10/24-13-07-05 від 10.03.2025, вважає таке рішення протиправним, а тому звернувся до суду.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що у ході судового розгляду справи відповідачем не доведено обґрунтованості вказаних висновків перевірки та правомірності прийнятого на підставі таких висновків податкового повідомлення-рішення №00000/6722/ж10/24-13-07-05 від 10.03.2025.
Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує наступне.
Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 13 Закону України «Про валюту і валютні операції» 21 червня 2018 року № 2473-VIII (Закон № 2473-VIII) Національний банк України має право встановлювати граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.
У разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з експорту товарів, грошові кошти підлягають зарахуванню на рахунки резидентів у банках України у строки, зазначені в договорах, але не пізніше строку та в обсязі, встановлених Національним банком України. Строк виплати заборгованості обчислюється з дня митного оформлення продукції, що експортується, а в разі експорту робіт, послуг, прав інтелектуальної власності та (або) інших немайнових прав - з дня оформлення у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді) акта, рахунка (інвойсу) або іншого документа, що засвідчує їх надання.
У разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з імпорту товарів їх поставка має здійснюватися у строки, зазначені в договорах, але не пізніше встановленого Національним банком України граничного строку розрахунків з дня здійснення авансового платежу (попередньої оплати).
Порушення резидентами строку розрахунків, встановленого згідно із цією статтею, тягне за собою нарахування пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 відсотка суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) у національній валюті (у разі здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом) у національній валюті) або в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом Національного банку України, встановленим на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару).
Згідно із п. 21 постанови Правління Національного банку України №5 від 02.01.2019 "Про затвердження Положення про заходи та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті» граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 365 календарних днів.
Відповідно до п. 14-2 постанови Правління Національного банку України від 24.02.2022 № 18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану» (Постанова № 18) граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 180 календарних днів та застосовуються до операцій, здійснених з 05 квітня 2022 року.
Підпунктом 19-1.1.4 пункту 19-1.1 статті 19-1 Податкового кодексу України встановлено, що на контролюючі органи покладено функцію зі здійснення контролю за встановленими законом строками проведення розрахунків в іноземній валюті.
Відповідно до підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення, у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.
Отже, контролюючий (податковий) орган здійснює контроль за встановленими законом строками проведення розрахунків в іноземній валюті та у разі встановлення порушень таких строків нараховує пеню у визначених розмірах.
Відповідно до статей 627, 628 ЦК України сторони вільні у виборі виду договору та його умов, а згідно зі статтею 629 цього Кодексу укладений договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Правила припинення зобов`язання сформульовані в главі 50 «Припинення зобов`язання» розділу І книги п`ятої «Зобов`язальне право» ЦК України. Норми цієї глави передбачають, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (частина 1 статті 598 ЦК України), зокрема, зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги (стаття 601 ЦК України). Аналогічні положення закріплені також у статті 203 Господарського кодексу України (далі - ГК України), згідно з частиною третьою якої господарське зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони.
При тлумаченні наведених норм слід виходити з того, що зустрічність вимог передбачає одночасну участь сторін у двох зобов`язаннях, де кредитор за одним зобов`язанням є боржником в іншому. Тобто, сторони одночасно беруть участь у двох зобов`язаннях, і при цьому кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, і навпаки. Що ж до однорідності вимог, то вона визначається їхньою правовою природою та матеріальним змістом (вираженням) і не залежить від підстав, що зумовили виникнення зобов`язань. Це означає, що вимоги вважаються однорідними, якщо зобов`язання сторін стосовно одна до одної мають бути виконані однаково, тоді як підстави виникнення зобов`язань можуть бути різними.
Згідно із ч. 1 ст. 14 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» 16 квітня 1991 року №959-XII (далі - Закон №959-XII) всі суб`єкти зовнішньоекономічної діяльності мають право самостійно визначати форму розрахунків за зовнішньоекономічними операціями з-поміж тих, що не суперечать законам України та відповідають міжнародним правилам.
Тобто, суб`єктам зовнішньоекономічної діяльності гарантовано свободу підприємницької діяльності, яка здійснюється у порядку та у спосіб, що не заборонені законом.
Отже, чинним законодавством не заборонено та не обмежено законні форми розрахунків за зовнішньоекономічними операціями, що не передбачають, власне, надходження іноземної валюти на рахунок резидента. Так само, чинне законодавство не пов`язує застосування інституту зарахування однорідних зустрічних вимог з певними видами договорів як обов`язковою умовою припинення зобов`язання у такий спосіб, крім випадків, коли зарахування не допускається.
Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду в постанові від 31 січня 2020 року у справі №1340/3649/18 вже зробив висновок щодо застосування наведених норм у правовідносинах щодо відповідальності резидента за ненадходження валютної виручки в разі припинення зобов`язання за зовнішньоекономічним договором зарахуванням зустрічних однорідних вимог. Відповідно до правової позиції, сформованої в цій постанові, резидент є вільним у виборі форми розрахунків за зовнішньоекономічними операціями з-поміж тих, що не суперечать законам України, а тому перебування таких операцій на валютному контролі саме по собі не спричиняє наслідку у вигляді застосування штрафних санкцій (пені), передбачених статтею 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті». Припинення зобов`язання шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог є складовою гарантованого Конституцією України права на свободу підприємницької діяльності та може бути обмежено виключно законами України.
У розвиток наведеної правової позиції щодо застосування норм ч. 1 ст. 1, ч. 1 ст. 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», пункту 1.10 Інструкції про порядок здійснення контролю за експортними, імпортними операціями, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 24 березня 1999 року №136 Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 29 липня 2021 року у справі № 817/1200/15 сформував такий висновок: у разі припинення зобов`язання за зовнішньоекономічним договором шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог у строк, встановлений нормами Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» для розрахунків у іноземній валюті, підстави для притягнення резидента до відповідальності за порушення термінів розрахунків у іноземній валюті (за ненадходження валютної виручки) відсутні, незалежно від підстав виникнення зустрічних однорідних вимог та складу учасників зарахування зустрічних однорідних вимог. Обставини щодо зарахування зустрічних однорідних вимог та припинення внаслідок цього зобов`язань за зовнішньоекономічним договором підлягають встановленню судом з дослідженням належних щодо цього доказів.
Виконання зобов`язань резидента України перед нерезидентом за зовнішньоекономічним контрактом шляхом зарахування зустрічних вимог за наявності належним чином оформлених документів, дає підстави для висновків, що податковим органом не було доведено наявність підстав для нарахування позивачу пені за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 18 квітня 2024 року у справі №420/11771/23 та від 22 січня 2025 року справі №420/12562/23.
Встановлено, що у жовтні 2023 року ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ-ЄВРО НАФТА» та резидентом Румунія компанією «Vitaro Energy S.R.L.» було погоджено «Загальні умови продажу енергоносіїв компанії «Vitaro Energy S.R.L.», на основі яких визначено умови постачання енергоносіїв на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ-ЄВРО НАФТА».
На виконання Загальних умов продажу енергоносіїв в період 23 жовтня 17 листопада 2023 року сторонами було укладено наступні угоди: №13949903 від 23.10.2023 р. на поставку позивачу 120 метричних тон дизельного пального вартістю 124585,98 доларів США; №1409428 від 01.11.2023 р. на поставку 120 метричних тон дизельного пального вартістю 115682,56 доларів США; №14065704 від 08.11.2023 р. на поставку 270 метричних тон дизельного пального вартістю 280550,31 доларів США; №14128239 від 17.11.2023 р. на поставку 270 метричних тон дизельного пального вартістю 269652,90 доларів США.
За угодою №13949903 від 23.10.2023р. нерезиденту 25.10.2023 р. було перераховано 115682,56 доларів США. В період з 12.11.2023 р. - 05.11.2023р. поставлено товарів на загальну суму 997342,30 доларів США. Залишок на який не було поставлено товар по цій угоді склав 24853,68 доларів США.
По угоді №1409428 від 01.11.2023 р. нерезиденту 02.11.2023р. було перераховано 115682,56 доларів США. 12.11.2023 р. поставлено товарів на загальну суму 98081,04 доларів США. Залишок на який не було поставлено товар по цій угоді - 17601,52 доларів США.
За угодою №14065704 від 08.11.2023 р. нерезиденту 09.11.2023 р. було перераховано 255696,63 доларів США. В період з 20.11.2023 р. - 23.11.2023 р. поставлено товарів на загальну суму 221149,87 доларів США. Залишок на який не було поставлено товар по цій угоді - 34546,76 доларів США.
По угоді №141282239 від 17.11.2023р. нерезиденту 20.11.2023р. та 21.11.2023р. було перераховано 192651,9 доларів США. В період з 29.11.2023 р. - 05.12.2023 р. поставлено товарів на загальну суму 229970,24 доларів США. Поставлено на 37318,34 доларів США більше, ніж було проведено оплати.
11 грудня 2023 компанія «Vitaro Energy S.R.L.» повернула ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ- ЄВРО НАФТА» кошти в сумі 39683,62 доларів США за SWFT-переказом та повідомила, що 24853,68 доларів США зі сплачених за SWIFT-переказом коштів вважаються сплаченими в рахунок переплати попередньої оплати за угодою № 13949903 від 23 жовтня 2023р.; залишок у сумі 14829,94 доларів США вважається сплаченим в рахунок переплати попередньої оплати за угодою №14019428 від 01.11.2023 р. З урахуванням цього повернення (Переплата) з боку ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ-ЄВРО НАФТА» складає: 0 доларів США по угоді №13949903 від 23.10.2023р.; 2771,58 доларів США за угодою №14019428 від 01.11.2023р.
Також компанія «Vitaro Energy S.R.L.» та позивач 20.12.2023 року угодою про врегулювання за взаємною згодою вирішили припинити первісне зобов`язання по поставці товару за угодою №14019428 від 01.11.2023 р. шляхом його заміни на нове зобов`язання (новацію). За новим зобов`язанням компанія «Vitaro Energy S.R.L.» зобов`язується повернути (перерахувати) позивачу 2771,58 доларів США (нове зобов`язання). Також сторони вирішили припинити нове зобов`язання шляхом зарахування зустрічних вимог ТОВ «Торговий дім-Євро нафта» до компанії «Vitaro Energy S.R.L.» за новим зобов`язанням та вимог компанії «Vitaro Energy S.R.L.» до позивача, які виникли за угодою №14128239 у сумі 2771,58 доларів США.
Таким чином, з 20.12.2023 року зобов`язання в сумі 2771,58 доларів США за угодою №14019428 від 01.11.2023 р. були припинені шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог в цій сумі по угоді №14128239 від 17.11.2023 р. З урахуванням вказаного припинення зобов`язання переплата з боку позивача склала - 0 доларів США за угодою №14019428 від 01.11.2023 р.
Крім того, сторони контракту 21.12.2023 року угодою про врегулювання підтвердили, що за Угодою № 14065704 від 08.11.2023 р. компанія «Vitaro Energy S.R.L.» має перед ТОВ «Торговий дім-Євро нафта» невиконані зобов`язання з поставки дизельного пального вартістю 34 546,76 доларів США (далі - «Первісне зобов`язання»). За угодою №14128239 від 17.11.2023 (з урахуванням Угоди про врегулювання від 20.12.2023) позивач має перед «Vitaro Energy S.R.L.» невиконані зобов`язання з перерахування коштів з оплати поставленого дизельного пального вартістю 34546,76 доларів США. Сторони за взаємною згодою вирішили припинити Первісне зобов`язання шляхом його заміни на нове зобов`язання (новацію). За новим зобов`язанням «Vitaro Energy S.R.L.» зобов`язується повернути (перерахувати) позивачу 34546,76 доларів США. Сторони досягли взаємної згоди припинити нове зобов`язання шляхом зарахування зустрічних вимог позивача до «Vitaro Energy S.R.L.» за новим зобов`язанням та вимог «Vitaro Energy S.R.L.» до позивача, які виникли за угодою №14128239 у сумі 34546,76 доларів США.
Таким чином, з 21 грудня 2023 року зобов`язання в сумі 34546,76 доларів США за угодою №14065704 від 08.11.2023р. були припинені шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог в цій сумі по угоді №14128239 від 17.11.2023 р. З урахуванням цього припинення зобов`язання переплата з боку позивача складає 0 доларів США за угодою 14065704 від 08.11.2023 р. З наведеного вище вбачається, що станом на 21.12.2023 р. по угоді №13949903 від 23.10.2023 р., №1409428 від 01.11.2023 р., №14065704 від 08.11.2023 р., №14128239 від 17.11.2023р. сальдо становить - 0, що підтверджується копією картки рахунку №632 за вересень 2023 р. червень 2024 р. по контрагенту «Vitaro Energy S.R.L.» та копію карток рахунку №632 за вересень 2023 р. червень 2024 р. по контрагенту «Vitaro Energy S.R.L.» по окремим операціям за угодами №13949903 від 23.10.2023 р., №1409428 від 01.11.2023 р., №14065704 від 08.11.2023 р., №14128239 від 17.11.2023 р.
При цьому, відповідачем сформовано висновки щодо порушення строку розрахунку у сфері ЗЕД лише за угодами №13949903 від 23.10.2023 р., №14019428 від 01.11.2023 р., №14065704 від 08.11.2023 р., не дослідивши №14128239 від 17.11.2023 р., внаслідок чого помилково дійшов висновку, щодо наявності неповернутої «Vitaro Energy S.R.L.» валюти в сумі 77001,96 дол.США.
На підставі матеріалів справи та з урахуванням показів свідка - ОСОБА_1 - бухгалтера ТОВ "ТОРГОВИЙ ДІМ-ЄВРО НАФТА", встановлено, що під час проведення перевірки податковому органу були надані усі документи, витребувані відповідачем, в тому числі й документи щодо угоди №14128239 від 17.11.2023 р., однак податковий орган з формальних підстав, зазначивши, що угода №14128239 від 17.11.2023 р. не є предметом перевірки, не взяв подані документи до уваги та не дослідив їх. Поряд із цим, без урахування вказаної угоди проведення повноцінного дослідження правовідносин позивача з контрагентом «Vitaro Energy S.R.L.» є неможливим, оскільки за умовами Загальних умов продажу енергоносіїв між позивачем та контрагентом «Vitaro Energy S.R.L.» кожна партія оплачувалась з урахуванням 100% та з урахування додатково 10% «додаткового відхилення», що передбачало фактичне укладення додаткових угод та не обмежувалося лише однією поставкою. На підставі наявних у справ доказів встановлено, що внаслідок зарахування зустрічних вимог ТОВ «Торговий дім-Євро нафта» до компанії «Vitaro Energy S.R.L.» за результатами усіх угод (№13949903 від 23.10.2023 р., №1409428 від 01.11.2023 р., №14065704 від 08.11.2023 р., №14128239 від 17.11.2023 р.) станом на 21.12.2023 р. не існувало будь-яких грошових зобов`язань між сторонами. Також судом з`ясовано, що під час перевірки податковий орган використав картку рахунок №632, яка була сформована за пів року до перевірки та не містила усіх необхідних відомостей щодо розрахунків між позивачем та компанії «Vitaro Energy S.R.L.». Водночас, позивачем було надано відповідачу на момент перевірки окрім первинної документації також і копії карток рахунку №632, які з формальних підстав не були взяті до уваги, що і призвело до формування помилкових висновків про наявність між сторонами неповернутої валюти.
Як обґрунтовано зауважив суд першої інстанції, оскільки перевіркою податкового органу було охоплено період господарської діяльності з 23.10.2023 по 02.01.2025, відповідачем безпідставно не було враховано вказані обставини наявності угоди №14128239 від 17.11.2023 та, як наслідок, неправомірно нараховано позивачу пеню за порушення строку розрахунку у сфері ЗЕД в сумі 2261950,18 грн.
Відтак, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що податкове повідомлення-рішення №00000/6722/ж10/24-13-07-05 від 10.03.2025 у частині нарахування пені за порушення строку розрахунку у сфері ЗЕД в сумі 2261950,18 грн, є протиправним та підлягає скасуванню.
На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернівецькій області залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 26 січня 2026 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України. 

Головуючий	 		Залімський І. Г.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Сушко О.О.    Мацький Є.М.