Справа № 357/9302/25
Провадження № 2/357/1923/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2026 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий суддя – Цукуров В.П.,
секретар судового засідання – Чайка О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Біла Церква Київської області за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості –
В С Т А Н О В И В :

1. Описова частина.
Короткий зміст позовних вимог. 
У червні 2025 року позивач ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, посилаючись на ступні обставини.
07.05.2021 року між Акціонерним товариством «Банк Форвард» та Відповідачем укладено Кредитний договір №200343398.
21.07.2024 року згідно з умовами Договору про відступлення прав вимоги №GL1N426202/1 Акціонерним товариством «Банк Форвард» було відступлено право вимоги за Кредитним Договором №200343398 від 07.05.2021 року на користь Позивача, а відповідно ТОВ «Кредит-Капітал» набуто права вимоги до Відповідача. 
Згідно з Договором про відступлення права вимоги сума боргу перед Новим кредитором (ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ») становить 19533,57 грн., із яких:
заборгованість за тілом кредиту становить 11192,22 грн.;
заборгованість за відсотками становить 8341,35 грн.; 
заборгованість за комісійними винагородами становить 0 грн.; 
заборгованість за пенею становить 0 грн.
У добровільному порядку Відповідач кошти не повертає, тому Позивач просить суд стягнути з Відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором №200343398 від 07.05.2021 року у розмірі 19533,57 гривень, витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 гривень та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 гривень.

Рух справи.
28.07.2025 року ухвалою судді Рижко Г.О. відкрито провадження по справі, постановлено провести її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 106-107).
28.10.2025 року до канцелярії суду за допомогою системи «Електронний суд» від представника відповідача надійшло клопотання про витребування оригіналів письмових доказів, в якому останній просив суд витребувати у Позивача оригінал договору №GL1N426202/1 про відступлення права вимоги від 25.07.2024 року; реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються та боржників за такими договорами до Договору №GL1N426202/1 про відступлення права вимоги від 25.07.2024 року; платіжної інструкції до Договору №GL1N426202/1 про відступлення права вимоги від 25.07.2024 року (а.с. 138-139).
06.11.2025 року ухвалою судді Рижко Г.О. витребувано у Позивача оригінал договору №GL1N426202/1 про відступлення права вимоги від 25.07.2024 року; реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються та боржників за такими договорами до Договору №GL1N426202/1 про відступлення права вимоги від 25.07.2024 року; платіжної інструкції до Договору №GL1N426202/1 про відступлення права вимоги від 25.07.2024 року (а.с. 141-142).
24.11.2025 року керівником апарату Білоцерківського міськрайонного суду Київської області винесено розпорядження №262 про призначення повторного автоматизованого розподілу справи у зв`язку з наказом голови суду від 06.11.2025 за №115/в/г про надання судді Рижко Г.О. відпустки тривалістю на один рік, починаючи з 21.11.2025 по 05.11.2026 року (а.с.144).
24.11.2025 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями справу розподілено та 25.11.2025 року передано судді Цукурову В.П. (а.с. 145-149).
26.11.2025 року ухвалою суду дану справу прийнято до провадження судді Цукурова В.П. (а.с. 150).
03.12.2025 року до канцелярії суду за допомогою системи «Електронний суд» представником Відповідача подано відзив на позовну заяву, у якому останній заперечував проти задоволення позовних вимог, просив суд відмовити у їх задоволенні у повному обсязі. Зазначив, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів підтвердження факту відступлення Банком права вимоги позивачеві по відношенню до відповідача кредитним договором №200343398 від 07.05.2021 року. Разом з цим зазначив, що матеріали даної справи не містять належних доказів на підтвердження розміру заборгованості за кредитом та за відсотками за користування кредитом. Зауважив, що детального розрахунку розміру заборгованості, оскільки з матеріалів справи не можливо достеменно встановити правильність розрахунку наданого позивачем розміру заборгованості, в тому числі й періоду їх нарахування та розміру (а.с. 163-165).
11.02.2026 року до канцелярії суду на виконання ухвали суду від 06.11.2025 року засобами поштового зв`язку від Позивача надійшли нотаріально засвідчені копії: договору №GL1N426202/1 про відступлення права вимоги від 25.07.2024 року, витягу з реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються та боржників за такими договорами до Договору №GL1N426202/1 про відступлення права вимоги від 25.07.2024 року, платіжної інструкції до Договору №GL1N426202/1 про відступлення права вимоги від 25.07.2024 року (а.с. 171-178).
У судові засідання сторони/їхні представники не з`явилися, представник Позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі (а.с. 180).
У зв`язку з тим, що сторони не з`явилися в судове засідання, згідно із ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Відповідно до ч.5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

2. Мотивувальна частина.
Фактичні обставини справи, встановлені судом.
Позивач стверджує, що 07.05.2021 року між Акціонерним товариством «Банк Форвард» та Відповідачем було укладено Договір про банківське обслуговування фізичних осіб а АТ «БАНК ФОРВАРД», шляхом підписання Анкети-Заяви №200343398 про акцепт Публічної пропозиції АТ «БАНК ФОРВАРД» на укладення Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «БАНК ФОРВАРД».
Як вбачається з Анкети-Заяви №200343398 від 07.05.2021 року, прийняття публічної пропозиції спрямоване на відкриття на ім`я відповідача поточного рахунку (а.с. 9-12). 
До Анкети-заяви №200343398 додано Паспорт споживчого кредиту за продуктом «Кредитна картка КОКО КАРД Visa Noname». З паспорту споживчого кредиту за продуктом «Кредитна картка КОКО КАРД Visa Noname» вбачається, що договір про споживчий кредит спрямований на відкриття відновлювальної кредитної лінії в розмірі 100000,00 (сто тисяч) гривень, зі строком кредитування 11 місяців (а.с. 13-14). 
В розділі VI Паспорту споживчого кредиту за продуктом «Кредитна картка КОКО КАРД Visa Noname» зазначено, що: Споживач має право безкоштовно отримати копію проекту договору про споживчий кредит у письмовій чи електронній формі за своїм вибором. Це положення не застосовується у разі відмови кредитодавця від продовження процесу укладення договору зі споживачем; Споживач має право відмовитися від договору про споживчий кредит протягом 14 календарних днів у порядку та на умовах, визначених Законом України «Про споживче кредитування». Детальний порядок відмови від кредиту описаний в Умовах надання та обслуговування платіжних карток АТ «БАНК ФОРВАРД»; Споживач має право достроково повернути споживчий кредит без будь-якої плати, пов`язаної з достроковим поверненням. Договором про споживчий кредит може бути встановлений обов`язок повідомлення кредитодавця про намір дострокового повернення споживчого кредиту з оформленням відповідного документа. Детальний порядок дострокового повернення кредиту описаний в Умовах надання та обслуговування платіжних карток АТ "БАНК ФОРВАРД"; Умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому Паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо. 
Згідно з розділом ІІІ Паспорту споживчого кредиту, процентна ставка за кредитом – 48% річних, тип процентної ставки – фіксована, реальна річна ставка, відсотків річних – 57,22 %. Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживач за весь строк користування кредитом (у т.ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) складає 150158,35 гривень. Наведені обчислення реальної річної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача є репрезентативними та базуються на обраних споживачем умовах кредитування, викладених вище, і на припущенні, що договір про споживчий кредит залишатиметься дійсним протягом погодженого строку, а кредитодавець і споживач виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі. Реальна річна процентна ставка обчислена на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит.
При цьому, Позивачем не надано суду а ні Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «БАНК ФОРВАРД», а ні Договору про споживчий кредит, що унеможливлює встановлення судом істотних умов кредитного договору та виконання умов кредитного договору його сторонами.

На підтвердження наявної заборгованості за Відповідачем, Позивачем надано Розрахунок заборгованості за кредитним договором №200343398 від 07.05.2021 року (а.с.21). 
Інші документи, які б підтверджували відкриття відновлювальної кредитної лінії; розміру наданого кредиту; строку кредитування; умов кредитування; умов повернення кредиту, тощо у матеріалах справи відсутні.

Норми матеріального та процесуального права України, якими керується суд.
Згідно ч.1 ст.205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з частиною 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. 
Відповідно до частин третьої-четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
За правилами ч.ч.1,3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Згідно зі ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
У свою чергу, ст. 80 ЦПК України передбачає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Аналіз наведених норм процесуального та матеріального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів (Постанова Верховного Суду від 08.08.2019 року у справі №450/1686/17).
Верховний Суд також неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.
У частині третій статті 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 12 цього Кодексу.
10.06.2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит(далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».
Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, -щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.
Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).
Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.
Відповідачем не надано документи, які б підтверджували факт відкриття відновлювальної кредитної лінії (надання відповідачу кредиту); розміру наданого кредиту; строку кредитування; умов кредитування; умов повернення кредиту, тощо. А також відсутні документи, які б підтверджували надання банком послуг з обслуговування та повернення кредиту.

Висновки суду. 
Позивач стверджує, що 07.05.2021 року між Акціонерним товариством «Банк Форвард» та Відповідачем було укладено Договір про банківське обслуговування фізичних осіб а АТ «БАНК ФОРВАРД», шляхом підписання Анкети-Заяви №200343398 про акцепт Публічної пропозиції АТ «БАНК ФОРВАРД» на укладення Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «БАНК ФОРВАРД». Прийняття публічної пропозиції спрямоване на відкриття на ім`я відповідача поточного рахунку.
При цьому, Позивачем не надано суду а ні Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «БАНК ФОРВАРД», а ні Договору про споживчий кредит, що унеможливлює встановлення судом істотних умов кредитного договору та виконання умов кредитного договору його сторонами.
Як доказ наявності заборгованості, Позивачем Розрахунок заборгованості за кредитним договором №200343398 від 07.05.2021 року (а.с. 21).
Утім, із указаного розрахунку у суду відсутні можливість встановити за який період та у якому розмірі були нараховані відсотки за кредитним договором.
Окрім того, Розрахунок заборгованості не може бути підтвердженням переказу коштів Відповідачу АТ «БАНК ФОРВАРД» внаслідок погодження Анкети-Заяви №200343398 про акцепт Публічної пропозиції АТ «БАНК ФОРВАРД» на укладення Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «БАНК ФОРВАРД», а також не вказує на факт переказу коштів на рахунок Відповідача, як і не вказує на факт користування Відповідачем кредитними коштами за договором про споживчий кредит.
Доказами, що підтверджують наявність заборгованості та її розмір, можуть бути первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
З правових позицій Верховного Суду, викладених у постанові від 16.09.2020 року у справі №200/5647/18, вбачається, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
Пунктом 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України №75 від 04.07.2018 (далі - Положення) передбачено, що виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Згідно з пунктом 63 Положення виписка з клієнтського рахунку може слугувати первинним документом, що підтверджує факт списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта, якщо вона містить такі реквізити: 1) назву документа (форми); 2) дату складання; 3) найменування клієнта/банку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) фізичної особи; 4) зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру за кожною операцією, відображеній у виписці з рахунку клієнта; 5) особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у складанні виписки з рахунку клієнта/печатку банку.
Відповідно до п. 46 Положення відображення в обліку операцій банку і його клієнтів за безготівковими розрахунками здійснюється на підставі платіжних інструкцій, наданих/складених відповідно до нормативно-правових актів Національного банку України з питань безготівкових розрахунків та виконання міжбанківських платіжних операцій в Україні в національній валюті.
До позову не додано виписку з клієнтського рахунку, клопотань від Позивача про витребування судом документів протягом розгляду справи не надходило. Матеріали справи не містять доказів, щодо перерахування кредитних коштів на рахунок Відповідача, як і не надано доказів користування Відповідачем кредитними коштами. 
З правових позицій Верховного Суду, викладених у постанові від 25.05.2021 року у справі №554/4300/16-ц, вбачається, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що доводи Позивача про видачу кредитних коштів Відповідачу в рамках договору про надання споживчого кредиту є безпідставними та не підтверджуються матеріалами справи.
З огляду на викладене, даючи оцінку зібраним доказам у справі, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги Позивача є такими, що не підлягають задоволенню у зв`язку з їхньою недоведеністю.
Такі висновки суду узгоджуються із практикою розгляд даної категорії справ Київським апеляційним судом (наприклад – постанова від 19.08.2025 року по справі №357/8369/24).

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. 
Таким чином, справу розглянуто в межах заявлених Позивачем позовних вимог, з урахуванням обраного ним способу захисту права, на підставі наданих сторонами та витребуваних судом доказів.

Судові витрати. 
За правилами ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог судові витрати зі сплати судового збору необхідно залишити за Позивачем.

3. Резолютивна частина.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.3, 12, 13, 81, 141, 254, 263, 264-265, 273, 352, 354-355 ЦПК України, суд ,-

У Х В А Л И В :
У задоволені позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», код ЄДРПОУ 35234236, місцезнаходження: вулиця Смаль-Стоцького, будинок 1, корпус 28, 4-й поверх, місто Львів, Львівська область, 79029.
Відповідач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Повне судове рішення складено 17.04.2026 року. 

Суддя 	В. П. Цукуров