Справа № 373/3936/25
Провадження № 2/373/622/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 лютого 2026 року   м. Переяслав

Переяславський міськрайонний суд Київської області в складі: 
головуючого судді Залеської А.О.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження за письмовими матеріалами цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

встановив:
22.12.2025 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на свою користь аліменти на утримання дитини – дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 5000,00 грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 12.07.2017 по 30.09.2020 сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, в якому була зачата їхня дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Дочка проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні. Однак, заробітної плати позивачки не вистачає для забезпечення повноцінного розвитку дитини. З відповідачем вони не спілкуються, тому їй невідомо чи працює він і які має доходи. За час спільного проживання сторін, відповідач проблем зі здоров`ям не мав, інших дітей та непрацездатних осіб на його утриманні не перебувало. Фактично ОСОБА_2 самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, в добровільному порядку грошей на утриманні дитини не надає.

Ухвалою суду від 23.01.2026 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу запропоновано подати відзив на позов та докази обставинам, на які він посилатиметься. Поштову кореспонденцію, направлену судом за місцем реєстрації відповідача, останній не отримує, що у відповідності до п. 4 ч.8 ст. 128 ЦПК України дає підстави вважати його повідомленим про суть справи та її розгляд.
Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19 зазначив, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку суду. 
Відзиву на позов відповідач не подав, інших заяв процесуального характеру від нього також не надходило, а тому справа розглянута за письмовими матеріалами, поданими позивачем, відповідно до ч. 2 ст. 191, ч. 5 ст. 279 ЦПК України.

Письмовими матеріалами справи підтверджуються наступні фактичні обставини.
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували в зареєстрованому шлюбі, який 30.09.2020 було розірвано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Переяслав та Переяслав-Хмельницькому району Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про що складено відповідний актовий запис № 32 та видано свідоцтво про розірвання шлюбу Серії НОМЕР_1 від 30.09.2020 (а.с.6).
Згідно свідоцтва про народження Серії НОМЕР_2 від 17.04.2021, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Переяслав та Переяслав-Хмельницькому району Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ІНФОРМАЦІЯ_4 у м. Києві народилася ОСОБА_3 . Батько дитини – ОСОБА_2 , а мати – ОСОБА_1 (а.с.7).
Актом обстеження житлово-побутових умов №11/12/2025 від 11.12.2025, що складений депутатом Переяславської міської ради та Витягом з реєстру територіальної громади №2025/017804978 від 27.11.2025 підтверджується, що позивачка ОСОБА_1 зареєстрована та проживає по АДРЕСА_1 разом зі своєю дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка знаходиться на її утриманні (а.с.5, 8). 
Відповідно до довідки про доходи СТОВ «Старинська птахофабрика» від 25.11.2025 позивачка працює фахівцем І категорії у вказаному Товаристві та за період з 01.05.2025 по 31.10.2025 її дохід склав 92396,83 грн, що середньому складає15399,50 грн на місяць (а.с.9).
Згідно відповіді Виконавчого комітету Переяславської міської ради №692/26 від 21.01.2026 відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.17).
Також суд через систему «Електронний суд» отримав з Державного реєстру фізичних осіб – платників податків Відповідь № 2380867 від 25.02.2026 та № 2380891 від 25.02.2026 про джерела та суми доходів відповідача ОСОБА_2 за 2025 рік. З цієї відповіді вбачається, що відповідач офіційно ніде не працевлаштований, офіційних оподатковуваних доходів не має. У лютому 2025 р. він отримав дохід у виді додаткового блага від АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» в сумі 422,51 грн.

При вирішенні спору сторін суд керується наступним.
Частиною першою ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 р. визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно положень ч. 1 та ч. 2 ст. 27 названої Конвенції держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно з вимогами ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч.3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»).
Статтею 141 Сімейного кодексу України також визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до загальних засад регулювання сімейних відносин дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї (п.7, 8 ст. 7 СК України).
Згідно зі ст. 48 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.
В силу ч.2 ст. 51 Конституції України та статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обов`язок стосується як матері, так і батька.
Згідно з ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Згідно вимог ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд має враховувати: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
В силу ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Відповідно до вимог ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» з 1 січня 2026 року для дітей віком до 6 років установлено прожитковий мінімум у розмірі 2817 гривень.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно вимог ч.3 ст. 12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У цій справі судом встановлено, що у сторін є спільна дитина – дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає з матір`ю (позивачкою у справі) та перебуває на її утриманні. Заробітна плата позивачки після вирахування податків та зборів у середньому складає близько 13000,00 грн на місяць. Відомості про матеріальне забезпечення відповідача відсутні. При цьому, будь-яких фактичних даних, які б прямо чи побічно вказували на неможливість відповідача брати участь в утримання дитини немає. Відповідач офіційно не працевлаштований, однак це не означає, що він не має інших джерел доходу.
На підставі вищевикладеного, беручи до уваги наявність рівного обов`язку батька та матері брати участь у вихованні та утриманні дитини, враховуючи інтереси дитини, керуючись принципом справедливості, співмірності та пропорційності, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 3000,00 грн щомісячно, що відповідає, визначеному законом мінімальному рекомендованому розміру аліментів.
Отже позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується наступним.
Позивачка на підставі п.3 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору при поданні позову та не сплачувала його, а тому в силу ч.1, ч.6 ст. 141 ЦПК України судовий збір у визначеному Законом розмірі: 1211,20 грн підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. 

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 77- 81, 82, 263-265, 268, 273, 279 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити частково. 

Стягнути з  ОСОБА_2  на користь  ОСОБА_1  аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 3000,00 грн (три тисячі гривень) щомісячно, починаючи з 22.12.2025 і до повноліття дитини.
Стягнути з ОСОБА_2  на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Рішення суду в частині стягнення аліментів в розмірі платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складання та підписання суддею. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відомості про учасників справи: 
Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ;
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Суддя     А.О. Залеська