ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2026 року	Львів	Справа № 140/7231/25 пров. № А/857/45350/25	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді	Матковської З. М.	
суддів -	Гуляка В. В.	
 	Носа С. П.	
розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2025 року у справі № 140/7231/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій (головуючий суддя першої інстанції Смокович В.І., час ухвалення - у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження, місце ухвалення м. Луцьк, дата складання повного тексту рішення 29 вересня 2025 року),
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі – відповідач) про визнання протиправною відмову ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо ненадання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період ОСОБА_1 на підставі пункту 3 частини першої статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію"; зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 надати ОСОБА_1 відстрочку від призову за мобілізацією на підставі пункту 3 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 оформити ОСОБА_1 довідку згідно з додатком 6 постанови Кабінету Міністрів України №560 та внести інформацію про надання відстрочки у Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
На обґрунтування позовних вимог зазначає, що ОСОБА_1 звернувся із заявою про надання відстрочки від мобілізації на підставі пункту 3 частини першої статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де він перебуває на військовому обліку.
Листом від 12.06.2025 відповідач повідомив ОСОБА_1 про те, що комісією при другому відділі ІНФОРМАЦІЯ_2 розглянуто його заяву та підтвердні документи щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та за результатами розгляду ухвалила рішення про відмову у наданні відстрочки у зв`язку із відсутністю письмового договору між подружжям про те, з ким будуть проживати діти та участь другого з батьків у їх вихованні.
Зазначає, що керуючись додатком 5 до постанови Кабінету Міністрів України №560 Переліку документів, що подаються військовозобов`язаним для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації вказаним переліком документів, позивачем було долучено до заяви про надання відстрочки від призову інформацію від державної виконавчої служби, оформлену листом №82482 від 03.06.2025, про відсутність відкритого виконавчого провадження про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , із матір`ю якої позивач розлучений.
Відтак, уважає протиправну підставу для відмови у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, а саме відсутність письмового договору між подружжям про те, з ким будуть проживати діти та участь другого з батьків у їх вихованні, а тому просить адміністративний позов задовольнити
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2025 року у справі № 140/7231/25у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.
В апеляційній скарзі зазначає, що ОСОБА_1 є батьком трьох дітей, які не досягли 18 років, та ці діти перебувають у нього на утриманні, відтак він має право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 3 частини 1статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», та хоче ним скористатись.
Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів виходить з наступного.
Суд встановив та з матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 04.06.2025 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою у якій просив розглянути заяву та оформити у порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560, довідку про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 3 частини першої статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", що підтверджується описом вкладення у цінний лист.
До вказаної заяви позивачем було надано: копію паспорта та РНОКПП ОСОБА_1 ; копію свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 ; копію свідоцтва про народження ОСОБА_3 серії НОМЕР_2 ; копію свідоцтва про народження ОСОБА_4 серії НОМЕР_3 ; копію свідоцтва про народження ОСОБА_2 серії НОМЕР_4 ; лист Луцького відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції №82482 від 03.06.2025.
ІНФОРМАЦІЯ_3 листом від 12.06.2025 №3474 повідомлено, що Протоколом №23 від 11.06.2025 комісія ухвалила рішення про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період. Причина відмови: у зв`язку з відсутністю письмового договору між подружжям про те, з ким будуть проживати діти та участь другого з батьків у їх вихованні.
Позивач уважає таке рішення відповідача, щодо відмови в наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, протиправним, у зв`язку із чим звернувся із даним позовом до суду.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем під час подання заяви про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 3 частини першої статті 23 Закону №3543-ХІІ не було надано всі необхідні документи, передбачені додатком 5 до Порядку № 560, що підтверджують право на відстрочку.
Апеляційний суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.
Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.
Указом Президента України від 24.02.2022 за № 64/2022 "Про введення воєнного стану у зв`язку з військовою агресією російської федерації в Україні" введений воєнний стан.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 "Про загальну мобілізацію" оголошено загальну мобілізацію, яка проводиться на всій території України.
На момент розгляду цієї адміністративної справи правовий режим воєнного стану в Україні продовжено та не скасовано, а тому апеляційний суд застосовує законодавство, що регулює порядок призову на військову службу під час мобілізації в умовах воєнного стану.
Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів визначає Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 № 3543-ХІІ (далі - Закон № 3543-XII).
Статтею 23 Закону № 3543-ХІІ для деяких категорій громадян встановлена відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації.
Відповідно до пункту 3 частини першої цієї статті, не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані: жінки та чоловіки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років, крім тих, які мають заборгованість із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.
Із матеріалів справи апеляційний суд встановив, що предметом спору у цій справі є рішення Комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 , оформлене протоколом від 11.06.2025 №23 в частині відмови позивачу у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 3 частини першої статті 23 Закону №3543-ХІІ.
18.05.2024 набрав чинності Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560 (далі - Порядок №560), який визначає алгоритм отримання військовозобов`язаними особами відстрочки.
Відповідно до пунктів 56-57 Порядку №560 відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону №3543-ХІІ.
Для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії у такому складі: голова комісії - керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відокремленого відділу); члени комісії - представники апарату, структурних підрозділів (освіти та науки, охорони здоров`я, соціального захисту населення, служби у справах дітей, центру надання адміністративних послуг) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації).
Згідно з пункту 58 Порядку №560 за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих та посадових (службових) осіб, зазначених у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу (військовозобов`язані СБУ чи розвідувальних органів - голові Комісії в Центральному управлінні або регіональному органі СБУ чи відповідному розвідувальному органі) за місцем перебування на військовому обліку заяву за формою згідно з додатком 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5.
За наявності технічної можливості відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період може оформлятися та надаватися автоматично у разі створення запиту на її оформлення військовозобов`язаним через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підставі даних, отриманих з інших державних реєстрів або баз (банків) даних, які підтверджують, що військовозобов`язаний має право на відстрочку з підстав, визначених статтею 23 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію” (пункт 59 Порядку №560).
Відповідно до пункту 60 Порядку №560 комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади, інших державних органів для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів. Орган державної влади, інший державний орган здійснює розгляд відповідного запиту протягом п`яти робочих днів з дати його отримання.
Підтвердження достовірності та/або перевірка відомостей, зазначених у заяві, здійснюються шляхом електронної інформаційної взаємодії Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів з іншими державними реєстрами або базами (банками) даних.
Комісія зобов`язана розглянути отримані заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи календарних днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом дня, наступного за днем отримання інформації на запити до органів державної влади, інших державних органів.
На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом.
У разі коли комісія надіслала відповідні запити до органів державної влади, інших державних органів для отримання інформації, строк розгляду заяви та документів, що підтверджують право військовозобов`язаного на відстрочку, не перевищує 15 календарних днів. У разі неотримання від органу державної влади, іншого державного органу відповіді на запит комісія не пізніше ніж на п`ятнадцятий день з дати реєстрації заяви приймає рішення на підставі поданих заявником документів. Про відсутність відповіді від органу державної влади, іншого державного органу на запит зазначається в протоколі.
Про прийняте комісією рішення заявникові повідомляється у спосіб, зазначений військовозобов`язаним у заяві про надання відстрочки, засобами телефонного, електронного або поштового зв`язку не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення.
У разі позитивного рішення військовозобов`язаному видається довідка із зазначенням строку відстрочки за формою згідно з додатком 6.
Про відмову у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляється письмово із зазначенням причини відмови за формою згідно з додатком 7. Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку.
До ухвалення комісією рішення військовозобов`язаний не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.
Отже, наведеними нормами визначено, що військовозобов`язаний має право на особисте подання на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки заяви за встановленою формою з доданими до неї документами, які підтверджують право на відстрочку, а комісії, утворені при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період зобов`язані, зокрема, вивчити отриману заяву та додані до неї документи, оцінити законність підстав для надання відстрочки, й фактично розглянути такі документи протягом семи днів з дати їх надходження, але не пізніше ніж протягом наступного дня від дати отримання інформації на запити до органів державної влади. Така комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки, що оформляються протоколом. У разі відмови у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляють письмово із зазначенням причин відмови за встановленою формою.
Поряд із цим, у додатку 5 до Порядку № 560 наведений перелік документів, що подаються військовозобов`язаним для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до підстав, зазначених у статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Зокрема, документами, що підтверджують право на відстрочку відповідно до п.3 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» є:
- свідоцтво про народження кожної дитини із зазначенням батьківства військовозобов`язаного та (або) рішення суду про встановлення факту перебування дитини (дітей) на утриманні військовозобов`язаного (за наявності), інші документи, на підставі яких у військовозобов`язаного виник обов`язок утримувати падчерку, пасинка до досягнення ними 18 років відповідно до статті 268 Сімейного кодексу України (за наявності), та один з таких документів:
- свідоцтво про шлюб з матір`ю (батьком) дітей (трьох і більше);
- рішення суду про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей з батьком (матір`ю), що є військовозобов`язаним;
- рішення органу опіки і піклування про визначення місця проживання дітей з батьком (матір`ю), що є військовозобов`язаним;
- письмовий договір між батьками про те, з ким з батьків будуть проживати діти, та про участь другого з батьків у їх вихованні;
- свідоцтво про шлюб з матір`ю (батьком) дітей (трьох і більше) та документи, які свідчать про відсутність у малолітніх, неповнолітніх падчерки, пасинка матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або про те, що такі особи не можуть з поважних причин надавати їм належне утримання (свідоцтво про смерть; витяг з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин; рішення суду про визнання безвісно відсутнім або оголошення померлим; вирок суду, за яким особа відбуває покарання у місцях позбавлення волі; висновок медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я чи витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, якщо зазначені мати, батько, дід, баба, повнолітні брати та сестри самі потребують постійного догляду; рішення суду про позбавлення батьківських прав матері, батька);
- інформація з Єдиного реєстру боржників про відсутність в Реєстрі відомостей про військовозобов`язаного за категорією стягнення (характером зобов`язання) «стягнення аліментів» з датою формування такої інформації не пізніше ніж за п`ять днів до дня подання заяви про надання відстрочки.
Ключовим питанням, в межах спірних правовідносин є наявність у позивача права на відстрочку від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період на підставі п.3 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Даючи оцінку обґрунтованості спірної відмови відповідача, апеляційний суд враховує, що законодавець пов`язує право на відстрочку за п.3 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» з самим фактом перебування на утриманні військовозобов`язаного трьох і більше дітей віком до 18 років та відсутністю заборгованості по аліментах.
Досліджуючи долучені позивачем до заяви про надання відстрочки від призову документи, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 підтвердив батьківство щодо трьох дітей а саме: стосовно ОСОБА_2 свідоцтво про народження серії НОМЕР_4 ; стосовно ОСОБА_3 свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 ; стосовно ОСОБА_4 свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 .
Факт утримання другої доньки ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) та третьої доньки ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ) у діючому, станом на дату звернення, шлюбі, підтверджується копією свідоцтва серії НОМЕР_1 про шлюб з їхньою матір`ю ОСОБА_5 .
Щодо першої доньки ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), матір`ю якої є ОСОБА_6 , то позивач надав, на його думку, належні докази виконання обов`язку з утримання, а саме: лист Луцького відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції №82482 від 03.06.2025.
Суд зазначає, що Порядок №560 (Додаток 5) містить перелік документів, де після вимоги про надання свідоцтв про народження дітей зазначено: «... та один з таких документів: свідоцтво про шлюб з матір`ю дітей (трьох і більше)... АБО рішення суду про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей з батьком, що є військовозобов`язаним... АБО інформація з Єдиного реєстру боржників про відсутність в Реєстрі відомостей про військовозобов`язаного за категорією стягнення (характером зобов`язання) «стягнення аліментів» з датою формування такої інформації не пізніше ніж за п`ять днів до дня подання заяви про надання відстрочки».
Використання розділового сполучника «або» вказує на альтернативність переліку документів, що підтверджують факт утримання.
У випадку позивача, який має дітей не від єдиного шлюбу, він, на думку апеляційного суду беззаперечно підтвердив факт утримання ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) та ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ) свідоцтвом про шлюб з їх матір`ю.
Поряд із цим, на підтвердження утримання ОСОБА_2 (мати – ОСОБА_6 ), позивач до заяви про надання відстрочки від призову надав лист Луцького відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції №82482 від 03.06.2025, відповідно до якого, станом на 03.05.2025 на виконанні у Луцькому відділі державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції відсутнє виконавче провадження відносно ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Як вказав суд першої інстанції, вказаний документ не передбачений додатком 5 до Порядку № 560 та не є альтернативою інформації з Єдиного реєстру боржників про відсутність в Реєстрі відомостей про військовозобов`язаного за категорією стягнення (характером зобов`язання) “стягнення аліментів” з датою формування такої інформації не пізніше ніж за п`ять днів до дня подання заяви про надання відстрочки.
Варто також зазначити, що відповідно до пункту 60 Порядку № 560 комісія наділена повноваженням самостійно використовувати інформацію з публічних електронних реєстрів, зокрема Єдиного реєстру боржників, який є загальнодоступним. Отже, комісія мала можливість самостійно перевірити відсутність заборгованості із аліментів, не перекладаючи цей обов`язок на заявника, у випадку недостатності наданому позивачем листа Луцького відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції №82482 від 03.06.2025. Невикористання цього права при наявності сумнівів щодо повноти поданих документів є додатковим свідченням необґрунтованості спірної відмови.
Апеляційний суд звертає вагу, що відсутність інформації з Єдиного реєстру боржників не було підставою для відмови у наданні відстрочки, що, у свою чергу може свідчити про доведеність, на думку відповідача та у силу дискреційних повноважень, факту перебування на утриманні військовозобов`язаного ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), матір`ю якої є ОСОБА_6 .
У той же час, суд першої інстанції не звернув увагу та не надав оцінку тому, що єдиною підставою для відмови у наданні позивачу відстрочки вказано відсутність письмового договору між подружжям про те, з ким будуть проживати діти та участь другого з батьків у їх вихованні.
На переконання колегії суддів, така підстава для відмови у наданні відстрочки від призову, унеможливлює використання заявником передбаченої законодавцем у додатку 5 Порядку № 560 альтернативи у виборі документів, які дозволяють підвередити наявність тих чи інших обставин.
Наведені обставини, на думку суду апеляційної інстанції, є самостійною підставою для визнання протиправною відмови відповідача.
Апеляційний суд звертає особливу увагу також на те, що право на відстрочку за п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону №3543-XII пов`язане насамперед із фактом утримання трьох і більше дітей до 18 років та відсутністю заборгованості з аліментів, а не з обов`язковою наявністю конкретного виду документа з альтернативного переліку.
Відтак, вимога відповідача щодо надання письмового договору між подружжям, є необґрунтованою та не відповідає суті положень ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та Порядку № 560.
Суд враховує, що загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як актів правозастосування, є їх обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення відповідним органом конкретних підстав їх прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів їх прийняття.
Однак, шляхом співставлення зібраних по справі доказів, з урахуванням встановленого Кодексом адміністративного судочинства України обов`язку доведення правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, апеляційний суд приходить висновку, про визнання протиправними та скасування рішення комісії при ІНФОРМАЦІЯ_1 , оформлене протоколом від 11 червня 2025 року № 23, в частині відмови у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період ОСОБА_1 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 № 3543-ХІІ, оскільки прийняте рішення не відповідає критеріям, визначеним у ч. 2 ст. 2 КАС України, зокрема прийняте не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, та необґрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Отже, адміністративний позов необхідно задовольнити частково.
З урахуванням досліджених фактичних даних в контексті вищенаведених норм, апеляційний дійшов висновку, що належним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 04.06.2025 (разом з поданими до неї документами) про надання відстрочки від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період на підставі п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-ХІІ та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні..
Згідно зі статтею 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Відповідно до ч. 2 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Так, суд першої інстанції помилково дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки не врахував, що єдиною підставою, яку відповідач зазначив у відмові, була відсутність письмового договору між подружжям про місце проживання дітей та участь другого з батьків у їх вихованні. Тим часом, додаток 5 до Порядку №560 передбачає альтернативний перелік документів, об`єднаних розділовим сполучником «або», і вимога надати саме письмовий договір між подружжям є лише одним із варіантів такого переліку, а не обов`язковим документом. Суд першої інстанції не надав належної правової оцінки тому, що така підстава відмови фактично позбавляла позивача можливості скористатися іншими альтернативами, передбаченими законодавством, зокрема надати інформацію з Єдиного реєстру боржників або рішення суду про розірвання шлюбу з визначенням місця проживання дітей. 
Зважаючи на викладені вище висновки суду апеляційної інстанції, оцінюючи наведені апелянтом доводи, апеляційний дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції не відповідає обставинам справи та ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права, що є підставою для його скасування відповідно до ст. 317 КАС України.
За таких обставин, апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції скасувати з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.
Щодо розподілу судових витрат зі сплати судового збору, то зважаючи на частково задоволення позову а також на вимоги статті 139 КАС України, розподіл судових витрат за подання адміністративного позову та апеляційної скарги апеляційний суд здійснює пропорційно розміру задоволення позовних вимог у сумі 1 392,70 грн.
Керуючись ст. ст. 311, 317, 321, 322, 325, 328, КАС України, суд, –
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. 
Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2025 року у справі №140/7231/25 скасувати та прийняти постанову, якою адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправними та скасувати рішення комісії при ІНФОРМАЦІЯ_1 , оформлене протоколом від 11 червня 2025 року № 23, в частині відмови у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період ОСОБА_1 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 № 3543-ХІІ.
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_7 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 04.06.2025 (разом з поданими до неї документами) про надання відстрочки від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період на підставі п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-ХІІ та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 судовий збір у сумі 1 392,70 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	З. М. Матковська 	
судді	 	В. В. Гуляк 	
 	 	С. П. Нос