ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3175/26 Справа № 194/819/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Корягін В. О. Суддя у 2-й інстанції - Космачевська Т. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Космачевської Т.В., 
суддів: Агєєва О.В., Халаджи О.В.,
за участю секретаря судового засідання Карпенка М.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційні скарги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Ольховський Олег Геннадійович, та Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» на рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 21 листопада 2025 року в цивільній справі номер 194/819/25 за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок ушкодження здоров`я,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2025 року до Тернівського міського суду Дніпропетровської області звернувся ОСОБА_1 з позовом до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що позивач тривалий час працював в шкідливих умовах на підприємстві відповідача, внаслідок чого захворів на професійні захворювання.
09.05.2022 року позивачу первинно встановлено 60% втрати професійної працездатності.
У зв`язку з отриманими професійними захворюванням порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки позивача, він позбавлений можливості вести повноцінний спосіб життя. Тривалий процес лікування позбавляє можливості вести повноцінний спосіб життя. Позивач постійно відчуває фізичні страждання та біль, психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги. Глибина душевних страждань також викликана безвідповідальною недобросовісною поведінкою відповідача, оскільки ним не виконано обов`язок по створенню безпечних умов праці, що завдало шкоди його здоров`ю. Самопочуття позивача не поліпшується, негативні зміни в його житті є незворотними, усвідомлення чого завдає йому душевного болю та страждань.
Позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок професійного захворювання 400000,00 грн.
Рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 21 листопада 2025 року позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди - задоволено частково.
Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я 120000,00 гривень.
В іншій частині – відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат зі сплати судового збору.
Із вказаним рішенням в частині розміру відшкодування моральної шкоди не погодився позивач ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Ольховський О.Г., подав апеляційну скаргу, в якій просив апеляційний суд змінити рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 21.11.2025 року по цивільній справі 194/819/25 i стягнути з ПрАТ«ДТЕК Павлоградвугілля» на користь позивача 400000,00 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди.
Доводами апеляційної скарги наведено, що судове рішення ухвалено з порушенням норм процесуального та матеріального норм. Судом не повністю з`ясовано усі фактичні обставини справи, не досліджено та не надано належної правової оцінкі наявним у матеріалах справи доказам.
Позивач вважає, що при визначені моральної шкоди варто виходити з розміру мінімальної заробітної плати, встановленого на 01.01.2025 року, та оцінювати завдану позивачу моральну шкоду в розмірі 50 мінімальних заробітних плат, що на його думку, буде еквівалентним завданим йому моральним стражданням і достатнім для відшкодування.
Від відповідача ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» відзив в письмовій формі на апеляційну скаргу ОСОБА_1 до апеляційного суду не надійшов.
Із вказаним рішенням також не погодився відповідач ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», подав апеляційну скаргу, в якій просив апеляційний суд змінити рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 21.11.2025 року по цивільній справі №194/819/25, зменшивши розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню на користь позивача в зв`язку з ушкодженням здоров`я, до 60000,00 грн.
Доводами апеляційної скарги наведено, що оскаржуване рішення суду є незаконним та необґрунтованим.
Позивач не наводить жодних доказів, якими підтверджується факт заподіяння йому моральних страждань, що унеможливлює задоволення позовних вимог.
Вина відповідача не зазначена в жодному із документів, а щодо шкідливих факторів умов праці - іншої технології видобутку вугілля на території України не запроваджено.
Позивач щорічно проходив періодичний медичний огляд і був обізнаний про стан свого здоров`я, однак протягом роботи на підприємстві відповідача не оскаржував результати періодичних медичних оглядів, визнавався придатним до роботи в підземних умовах, не повідомляв роботодавця про погіршення стану здоров`я, і про переведення на поверхневі роботи не звертався, тому добровільне продовження роботи на підприємстві свідчить про те. що позивач своїми свідомими діями та бездіяльністю завдав шкоди своєму здоров`ю. 
Судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні не зазначено, які саме показники моральної шкоди ним встановлені та на підставі яких доказів.
Від ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Ольховський О.Г., надійшов відзив на апеляційну скаргу ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», в якому позивач просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги відповідача.
Позивач дійсно усвідомлював можливість ушкодження його здоров`я, але також і усвідомлював, що відповідач мав створити належні та безпечні умови праці на робочому місці, за яких факт отримання професійних захворювань, іншого ушкодження здоров`я чи настання смерті були б неможливими. Повідомлення про тяжкість і шкідливість технологічного процесу не звільняє відповідача від обов`язку створення належних та безпечних умов праці на робочому місці.
Медичним висновком ДУ «УКРДІПРОММЕД» від 01.02.2022 року позивачу встановлено наявність професійних захворювань.
Факт втрати працездатності внаслідок професійного захворювання вже завдає моральної шкоди.
Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
У судовому засіданні апеляційного суду в режимі відеоконференції представник позивача адвокат Ольховський О. Г. доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 підтримав, просив апеляційну скаргу задовольнити.
Відповідач ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 139, 140).
Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Тому апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю відповідача.
Заслухавши суддю – доповідача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги позивача ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Ольховський О.Г., та відповідача ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» не підлягають задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до статей 13 і 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до вимог ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що згідно з записами у трудовій книжці НОМЕР_1 ОСОБА_1 тривалий час працював на ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» в умовах впливу шкідливих факторів (додаток №9 до позовної заяви).
25 лютого 2022 року затверджено Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) ОСОБА_1 (додаток №2 до позовної заяви).
З виписки та довідки міжрайонної профпатологічної МСЕК серія 12ААА №121085 та 12ААВ №564443 від 09.05.2022 року вбачається, що позивачу первинно встановлено втрату працездатності у 60% за професійними захворюваннями та третю групу інвалідності (а.с. 77-78).
З довідок Обласної МСЕК №3 серія 12ААА №129062 та 12ААГ №175905 від 15.05.2023 року та витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи від 22.04.2025 року №153/25/492/Р вбачається, що позивачу повторно встановлено втрату працездатності у 60% за професійними захворюваннями та третю групу інвалідності (додаток №4-5 до позовної заяви).
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості саме в розмірі 120000,00 грн.
Такий висновок суду першої інстанції є правильним та таким, що відповідає фактичним обставинам справи та нормам закону.
У відповідності до статті 4 Закону України Про охорону праці державна політика в області охорони праці, базується; зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань.
Відповідно до частини другої статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.
Статтею 173 КЗпП України передбачено, що потерпілий має право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.
Частиною першої статті 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у тому числі у фізичному болю та стражданнях, яких зазнала особа у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.
При визначені розміру моральної шкоди суд оцінює глибину, характер та тривалість душевних страждань та нервових переживань, істотності недоотриманих благ, а також конкретні обставини по справі і розмір втрати професійної працездатності, призначення позивачу групи інвалідності, характер професійних захворювань та їх наслідки для здоров`я позивача, керується принципом розумності, виваженості та справедливості. Крім того, розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.
У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.
Вказаний висновок суду відповідає положенням ст. 23 ЦК України та рішенню Конституційного Суду України від 27.01.2004 року №1-9рп./2004, згідно з яким ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричиняють йому моральні і фізичні страждання.
Судом встановлено, що згідно з записами у трудовій книжці ОСОБА_1 тривалий час працював на ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» в умовах впливу шкідливих факторів.
25 лютого 2022 року затверджено Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) ОСОБА_1 . 
З виписки та довідки міжрайонної профпатологічної МСЕК серія 12ААА №121085 та 12ААВ №564443 від 09.05.2022 року вбачається, що позивачу первинно встановлено втрату працездатності у 60% за професійними захворюваннями та третю групу інвалідності.
З довідок Обласної МСЕК №3 серія 12ААА №129062 та 12ААГ №175905 від 15.05.2023 року та витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи від 22.04.2025 року №153/25/492/Р вбачається, що позивачу повторно встановлено втрату працездатності у 60% за професійними захворюваннями та третю групу інвалідності.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність належними та допустимими доказами факту спричинення працівникові ушкодження його здоров`я, що виражається у стійкій втраті ним працездатності, встановленні групи інвалідності.
Апеляційний суд також погоджується з висновком суду першої інстанції про встановлений розмір відшкодування моральної шкоди, що підлягає стягненню з відповідача, у розмірі 120000,00 грн.
Тому доводи апеляційних скарг ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Ольховський О.Г., та ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» щодо необґрунтованого розміру стягнутої моральної шкоди є безпідставними, оскільки розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.
Інші, наведені в апеляційних скаргах доводи, були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.
Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Суд, у цій справі, враховує положення Висновку №11(2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32 - 41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява №65518/01; від 06 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява №63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58) (Рішення): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
Враховуючи наведене, апеляційний суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення.
За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що вирішуючи спір, суд першої інстанції в повному обсязі встановив обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку та ухвалив рішення, яке в повній мірі відповідає вимогам закону.
Підстав для його скасування не вбачається.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Ольховський Олег Геннадійович, та Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» залишити без задоволення, рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 21 листопада 2025 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: