ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
РІШЕННЯ 
26 лютого 2026 року 	Справа № 280/10340/25 м.Запоріжжя	
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стрельнікової Н.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МОТОТЕХІМПОРТ»
до Південно-Східної митниці
про визнання протиправним та скасування рішення, 
ВСТАНОВИВ:
До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «МОТОТЕХІМПОРТ» (далі – позивач) до Південно-Східної митниці (далі – відповідач), в якому позивач просить суд: 
визнати протиправним та скасувати рішення Південно-Східної митниці про коригування митної вартості товару №UA110150/2025/000053/2 від 07.11.2025. 
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 07.11.2025 відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товару №UA110150/2025/000053/2, відповідно до якого, загальна митна вартість задекларованих товарів скоригована митницею за другорядним методом визначення митної вартості - 2-r - резервний метод, згідно з положеннями статті 64 МК України, а також відмовлено у прийнятті вказаної митної декларації шляхом оформлення картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Просить позов задовольнити. 
Ухвалою судді від 01.12.2025 відкрито провадження у справі та ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Відповідач проти адміністративного позову заперечив з підстав, викладених у письмових відзивах відповідно до якого зазначено, що рішення про коригування митної вартості товарів від 07.11.2025 № UA110150/2025/000053/2 є таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, прийнятим у спосіб та в межах повноважень, наданих митним органам законодавством та цілком обґрунтованим, про що свідчать дані гр. 33 цього рішення, а сумніви в заявленій декларантом митній вартості, з врахуванням документів, поданих до митного оформлення товару є очевидними та не спростованими. Просить відмовити у задоволені позовної заяви.
Ухвалою суду від 15.12.2025 відмовлено e задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 27.01.2026 відмовлено у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «МОТОТЕХІМПОРТ» про забезпечення позову у справі №280/10340/25.
Відповідно до частини 5 статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Згідно з частини 4 статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Отже, відповідно до вищевказаних приписів КАС України, суд розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.
07.12.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю «МОТОТЕХІМПОРТ» (Покупець) уклало з компанією “CHONGQING HUA TIAN HAO LI MACHINERY MANUFACTURING CO., LTD.” (Продавець) зовнішньоекономічний контракт №HL/5 на поставку в Україну товарів в асортименті, кількості та за цінами, вказаними у специфікаціях (додатках), які є невід`ємною частиною даного контракту.
В подальшому продавцем відповідно до умов укладеного зовнішньоекономічного контракту, специфікації до нього від №2025-13-z від 09.06.2025, рахунку-фактури № НL-2025-13-z від 26.06.2025, Коносамента №BW25070188 від 10.07.2025, залізничної накладної №31523621 від 26.09.2025, було здійснено поставку ТОВ «МОТОТЕХІМПОРТ» товарів (двигунів для мотоблоків, запасних частин до сільськогосподарської техніки), загальною вартістю 16978,68 доларів США.
З метою здійснення митного оформлення ввезених в режимі імпорту товарів позивачем було їх задекларовано до митного поста Тернопільської митниці за електронною митною декларацією (ЕМД), а саме: ЕМД №25UA110050014620U5 від 03.11.2025.
Товарна партія поставлялась на умовах FOB згідно міжнародних торговельних правил "ІНКОТЕРМС 2010".
Для підтвердження вартості товару митниці під час митного оформлення були надані: декларація митної вартості, зовнішньоекономічний контракт № HL/5 від 07.12.2023, Специфікація до нього №2025-13-z від 09.06.2025, рахунок-фактура № НL-2025-13-z від 26.06.2025,пакувальний лист, прайс-лист та комерційна пропозиція виробника від 02.06.2025, технічні характеристики.
Для підтвердження транспортних витрат до кордону України підприємство надало митниці: договір мультимодального перевезення №2702/912/25 від 27.02.2025, Коносамент №BW25070188 від 10.07.2025, залізничну накладна №31523621 від 26.09.2025, рахунок №G250922-12 від 22.09.2025, акт виконаних робіт від 124.10.2025, довідку про транспортні витрати від 22.09.2025.
Перевезення контейнера від порту завантаження в порту Китаю до кінцевого пункту призначення в Україні здійснювалось на підставі договору міжнародного морського перевезення від 27.02.2025 № 2702/912/25. Відповідно до договору перевезення від 27.02.2025 № 2702/912/25, заявки на перевезення №90 від 03.07.2025, Коносаменту BW25070188 від 10.07.2025, здійснювалось морське перевезення вантажу за маршрутом: порт CHONGQING, Китай – порт Гданськ, Польща, а потім залізничним транспортом за залізничною накладною №31523621 від 26.09.2025 за маршрутом порт Гданськ-митний перехід Пшемишль-Мостська- станція Самар.
Під час здійснення митницею контролю правильності визначення митної вартості товарів, відповідачем було направлено позивачу електронне повідомлення, яким додатково витребувались наступні документи «…якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 2) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 3) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 4) виписку з бухгалтерської документації; 5)копію митної декларації країни відправлення; 6) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.…».
Листом від 04.11.2025 позивачем було додатково надано митному органу залізничну транспортну накладну №31523621 від 26.09.2025, прайс-лист та комерційну пропозицію виробника від 02.06.2025.
07.11.2025 відповідачем прийнято спірне рішення про коригування митної вартості товару №UA110150/2025/000053/2, відповідно до якого, загальна митна вартість задекларованих товарів скоригована митницею за другорядним методом визначення митної вартості - 2-r - резервний метод, згідно з положеннями статті 64 МК України, а також відмовлено у прийнятті вказаної митної декларації шляхом оформлення картки відмови №UA110150/2025/000165 в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.
Позивачем з урахуванням пункту 2 частини 3 статті 52 Митного кодексу України було задекларувано спірну партію товару, а митницею було випущено товар у вільний обіг за ЕМД №25UA110150014859U5 від 10.11.2025, загальна різниця митних платежів (ПДВ) від митної вартості, визначеної позивачем та скоригованої митницею, склала 247 252,24 грн.
Вважаючи прийняте відповідачем рішення про коригування митної вартості товарів №UA110150/2025/000053/2 від 07.11.2025 протиправним, позивач звернувся до суду із позовом про його скасування.
Дослідивши спірні правовідносини та надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд дійшов наступних висновків.
Згідно з частиною 1 статті 246 Митного кодексу України (далі - МК України), метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Відповідно до частини 1 статті 248 Митного кодексу України, митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
Згідно з частиною 1 статті 257 Митного кодексу України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.
Відповідно до статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Згідно частини 1 статті 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Частиною 1 статті 52 Митного кодексу України визначено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Відповідно до частини 2 статті 52 Митного кодексу України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 
1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 
2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;
3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
Згідно з частиною 1 статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Такими документами є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (ч.2 ст.53 Митного кодексу України).
Відповідно до частини 3 статті 53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
4) виписку з бухгалтерської документації;
5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;
6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
7) копію митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Аналіз вказаних норм дозволяє дійти висновку, що до виключної компетенції митних органів відноситься вирішення питання перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, а також самостійного її визначення у встановлених Законом випадках. Даний висновок узгоджується з основним принципом оцінки товарів для митних цілей, закріпленим у ст.VII Генеральної асамблеї з тарифів і торгівлі «Оцінка товарів для митних цілей», згідно з яким оцінка імпортованого товару для митних цілей має базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на якій розраховується мито, або аналогічного товару.
Суд зазначає, що відповідно до приписів статті 53 Митного кодексу України, митниця має право запитувати додаткові документи в разі виявлення під час митного оформлення розбіжностей в документах, перелік яких визначений частиною 2 даної статті. 
При цьому, суд зазначає, що підставою для витребування додаткових документів не є наявність недоліків (описок, помилок, тощо), як таких, а наявність саме недоліків, які впливають на правильність визначення митної вартості товару.
Так, в спірному рішенні митним органом в якості розбіжності зазначено наступне: «…ТОВ «МОТОТЕХІМПОРТ» (ЕДРПОУ 44830259) до митного контролю та оформлення за ЕМД від 03.11.2025 №№UA110150/20245/014620 (MRN №25UA110150014620U5) заявлено партію товару, імпортовану на підставі контракту від 07.12.2023 №HL/5 з компанією-виробником (код 4104 в гр..44) з CHONGQING HUA TIAN HAO LI MACHINERY LLC Китай (далі Контракт), специфікацією №2025- 13-z від 09.06.2025, рахунку-інвойс від 26.06.2025 №HL-2025-13-z. 1. Відповідно до графи 31 та електронного інвойсу ЕМД від 03.11.2025 №№UA110150/20245/014620 (MRN №25UA110150014620U5), виробником товару є компанія «CHONGQING HUA TIAN HAO LI MACHINERY LLC.», торгова марка - відсутня. При цьому, товаросупровідні документи не містять відомості про торгівельну марку та виробника товару. Згідно Контракту №HL/5 від 07.12.2023 компанія «CHONGQING HUA TIAN HAO LI MACHINERY LLC.» являється продавцем, інформації про те що вищезазначене підприємство виготовляє заявлені до митного оформлення товари відсутня. Слід зазначити, що для підтвердження виробника товарів можуть бути надані документи, в тому числі:– копія ліцензії на виробництво товару;– копія нормативно-технічної документації на виготовлення товару; – копія сертифікату на систему якості товару;– копія сертифікату продукції власного виробництва;– копія свідоцтва про присвоєння товару штрихового коду EAN. Зазначені документи відсутні згідно графи 44 ЕМД. Документального підтвердження що компанія «CHONGQING HUA TIAN HAO LI MACHINERY LLC.» є виробником товару не надано. Відповідно Листа ДМСУ від 13.12.10 № 11/2-10.10/15938-ЕП, з метою однозначного тлумачення поняття "виробник товарів" при внесенні до вантажної митної декларації відомостей про зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів, під поняттям "виробник товарів" слід розуміти особу, яка заявляє про себе як про виробника товару, розміщуючи на товарі та/ або на упаковці чи супровідних документах, що разом з товаром передаються споживачеві, своє найменування (ім`я), торговельну марку або інший елемент, який ідентифікує таку особу, незалежно від того, чи виготовляє ця особа товар безпосередньо, чи такий товар виготовляється на її замовлення..…».
З приводу вищевказаних розбіжностей суд зазначає наступне.
В декларації, Специфікації №2025-13-z, інвойсі HL2025-13-z, технічних характеристиках двигунів зазначена торгівельна марка «ДТЗ». При узгодженні Специфікації продавець заявив що є виробником товарів, тому в п.3 Специфікації виробником зазначена саме компанія-продавець.
Відповідачем не обґрунтовано яким чином не зазначення у комерційних або товаросупровідних документах виробника товару впливає на можливість здійснення нею перевірки саме числових показників заявленої митної вартості задекларованого товару.
Крім того, частинами 2 та 3 ст.53 Митного кодексу України зазначено перелік документів, які надаються для підтвердження визначеної митної вартості товарів.
Серед цих документів відсутні документи, що підтверджують інформацію щодо торгівельної марки товару або виробника товару.
Надані позивачем документи, що передбачені ч.2 ст.53 МКУ містять усі необхідні відомості стосовно саме числових показників митної вартості товару.
В спірному рішенні митний орган в якості підстави для коригування митної вартості зазначає, що: «…Відповідно до відомостей наданих до митного оформлення документів, поставка оцінюваного товару здійснюється на комерційних умовах поставки FOB – CHONGQING, згідно Інкотермс 2010. Відповідно до офіційних правил тлумачення торговельних термінів (Інкотермс 2010) за терміном FОВ, Продавець зобов`язаний доставити товар на борт судна в названому порту відвантаження. За умовами терміна FOB на продавця покладається обов`язок по митному очищенню товару для експорту. Враховуючи умови поставки FOB, пункт 3.1.1 Контракту продавцем здійснено митні формальності у країні відправлення. Документального підтвердження умов здійснення експортної операції із вивезення оцінюваної партії товарів (вартості, умов поставки, ваги) не надано, в графі №44 ЕМД не зазначено документ за кодом «9610 – копія митної декларації країни відправлення…».
З приводу вищевказаних розбіжностей суд зазначає наступне.
Твердження відповідача про ненадання копії митної декларації країни відправлення є необґрунтованим, виходячи з того, що копія митної декларації країни відправлення є додатковим документом, який надається (за його наявності) на запит митниці, якщо надані документи, передбачені частиною 2 статті 53 МК України містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
З зовнішньоекономічного контракту вбачається, шо згідно з п. 3.5. та п. 3.6 вказаного контракту сторонами узгоджені документи, які повинні надаватись для підтвердження поставки товару, серед яких митна декларація відсутня. Таким чином, позивач, відповідно до умов зовнішньоекономічного контракту, не має права вимагати від іншої сторони документи, що не передбачені вказаним контрактом.
Верховний Суд, в постанові від 19.03.2019 по справі №810/4116/17 висловив наступну правову позицію щодо ненадання декларації країни відправлення : «Крім того, ненадання позивачем митної декларації країни відправлення також не може бути підставою для невизнання заявленої позивачем вартості товару, оскільки така (вартість) повністю підтверджувалася поданими позивачем при проходженні митних формальностей первинними документами, а надання такої митної декларації не є обов`язковим за вказаних обставин підтвердження митної вартості товару». 
Отже, ненадання декларації країни відправлення не може бути самостійною підставою для невизнання заявленої митної вартості, якщо вона підтверджується іншими первинними документами. 
В спірному рішенні митний орган в якості підстави для коригування митної вартості зазначає, що: «…Відповідно до частини четвертої ст.54 МКУ, митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відповідно до п.п. 5.1 та 5.2 Контракту умови оплати кожної партії товару зазначаються у відповідних Специфікаціях (Додатках) до контракту. Відповідно до інвойсу від 26.06.2025 №HL-2025-13-z загальна фактурна вартість товару на комерційних умовах постачання FOB – CHONGQING Китай складає 16 978,68 дол. США. Відповідно до специфікації до Контракту форма оплати за специфікацію від 09.06.2025 № 2025-13-z (16 978,68дол.США), - 100% передоплата, протягом 180 діб з дня фактичного отримання товару. Для підтвердження оплати за товар по інвойсу від 26.06.2025 №HL-2025-13-z на загальну суму 16 978,68дол. США. Якщо рахунок сплачено, декларанту необхідно надати до митного органу банківські платіжні документи, що підтверджують оплату за товар згідно специфікації №2025-13-z від 09.06.2025.Документального підтвердження здійснення оплати за товар згідно інвойсу від 26.06.2025 №HL-2025-13-z на загальну суму 16 978,68дол. США, не надано. Якщо рахунок – фактура сплачено, документами, які підтверджують митну вартість товарів, відповідно до положень частини другої ст.53 МКУ, є банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару…».
З приводу вищевказаних розбіжностей суд зазначає наступне.
З специфікації №2025-13-z вбачається, що сторони передбачили умови оплати вартості товарів-відстрочення оплати на термін до 180 днів віддати фактичного отримання товарів.
Фактичним отриманням товарів сторони вважають день доставлення товарів до кінцевого місця доставки, передбаченого транспортними документами.
З залізничної накладної вбачається, що датою доставки контейнера до станції Cамар Дніпропетровської області зазначена дата 10.10.2025, а Південно-Східною митницею товар взято під митний контроль 13.10.25. Саме з цієї дати сторони почали рахувати строк оплати вартості товарів.
Крім того, суд зазначає, що перевірка виконання умов оплати відповідних послуг не входить до повноважень митного органу під час здійснення митного оформлення, не впливає на числові значення митної вартості та не може бути підставою для відмови у визнанні митної вартості.
У постанові від 03.04.2018 у справі № 809/322/17 Верховний Суд сформував правовий висновок про те, що квитанція або платіжне доручення (платіжні документи) свідчать про факт переказу певної суми коштів, проте не свідчать про суму коштів, яка має бути сплачена за відповідний товар. Тобто, прямого зв`язку між відомостями із квитанцією/платіжним дорученням та митною вартістю товару немає, а відтак ненадання декларантом саме квитанції/платіжного доручення/чеку тощо не може поставити під сумнів достовірність інших доказів, які прямо свідчать про митну вартість товару.
Суд також враховує висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 13.02.2018 у справі №803/1112/17 про те, що ненадання банківського платіжного доручення не може бути підставою для коригування митної вартості за наявності інших документів, які є достатніми, підтверджують числові значення усіх складових митної вартості імпортованого товару та не містять розбіжностей.
Таким чином, зауваження відповідача стосовно ненадання банківських платіжних документів, що підтверджують товару, не може вважатись розбіжністю у розумінні стаття 53 МК України.
Отже, позивачем виконані вимоги діючого митного законодавства (ч. 2 ст. 53 МКУ) щодо надання усіх наявних у нього банківських платіжних документів у разі здійснення оплати коштів за товар, які повною мірою ідентифікуються зі специфікацією, рахунком-фактурою, задекларованими товарами та у сукупності з іншими наданими митниці документами первинного бухгалтерського обліку підтверджують заявлену товариством вартість товару за Контрактом та факт здійснення часткової оплати за товар.
В спірному рішенні митний орган в якості підстави для коригування митної вартості зазначає, що: «…Відповідно до відомостей декларації митної вартості, до ціни товару додані витрати на транспортування – 3 500,00 дол. США. (146 623,40 грн.) З метою підтвердження заявленого рівня транспортної складової декларантом до митного оформлення надано: договір транспортного експедирування від 27.02.2025 №2702/912/25, (Далі Договір ТЕО), укладеного з Global Container Lines SIA, Latvija (перевізник), рахунок від 22.09.2025 №G250922-12, довідка про транспортні витрати від 22.09.2025, акт виконаних послуг від 12.10.2025, заявка на перевезення від 03.07.2025 №90. Відповідно до відомостей рахунку від 22.09.2025 №G250922-12, визначені наступні витрати на транспортування партії товарів у контейнері: морський фрахт, включаючи перевантаження: Чунцін (Китай )- Гданськ (Польща) – 2500,00 дол.США; міжнародна залізнична доставка, включаючи перевантаження: Гданськ, Польща- митний перехід Мостиська-Пшемисль – 1000,00 дол. США; міжнародна доставка, включаючи перевантаження: митний перехід Мостиська-Пшемисль - Самар, Україна – 1240,00 дол.США. Поставка товару здійснюється із застосуванням комбінованих видів транспорту, через морські порти європейських країн з подальшим перевантаженням на автомобільні, залізничні види транспорту. При доставці товару значно збільшується кількість отриманих послуг з доставки товару та відповідно збільшуються суми транспортних витрат, які повинні бути включеними до митної вартості товару при її розрахунку. Зокрема, але не виключно, мова йде про наступні послуги: навантаження/розвантаження» з корабля, зберігання придбаного товару за кордоном; навантаження в залізничні вагони «вузької» чи широкої колії, надання вагонів «широкої колії» під навантаження на території інших країн, користування вантажними вагонами «широкої колії» на території інших країн, перестановку колісних пар; постачання послуг з міжнародних перевезень за єдиним міжнародним перевізним документом, в якому пункт призначення/розвантаження зазначено на території України тощо. Крім вище вказаного, при перевезенні товарів комбінованими видами транспорту, через морські порти європейських країн з подальшим перевантаженням на автомобільні, залізничні види транспорту можливо зберігання товарів за кордоном, подвійне завантаження/розвантаження (з корабля та/або місця зберігання на залізничні платформи «вузької колії» та подальше перевантаження на залізничні платформи «широкої колії», тощо), демередж, форми контролю, що призначаються митницею, вартість повернення порожнього контейнера, вартість страхування вантажу. Крім того, надані документи не містять відомості щодо опису товару та реквізит товаросупровідних документів. У наданих документах відсутні відомості щодо складових митної вартості. Згідно відомостей: коносаменту від 10.07.2025 №BW25070188 поставка оцінюваної партії товару здійснено у контейнері; на морському судні з порту CHONGQING (CHINA) до порту GDANSK (POLAND); накладна УМВС на переміщення товару з залізничної станції у Польщі до переходу на МКУ Мостиська-Пшемисль та до м. Самар залізничним транспортом декларантом до митного оформлення не надано. Аналіз зазначених в графі №44 ЕМД транспортних (перевізних) документів, що стосуються поставки оцінюваної партії товару, свідчить про наступне: 1) З урахуванням переміщення заявленого до митного оформлення товару залізничним транспортом та ненадання декларантом залізничних накладних, з урахуванням інформації за попередніми митними оформленнями даним підприємством з урахуванням визначеного маршруту перевезення, що здійснювався за тим же зовнішньоекономічним контрактом, у митного органу є сумніви у включенні до митної вартості всіх складових митної вартості. А саме: зберігання в порту, перевезення вантажу з порту GDANSK (Польща) на залізничну станцію в інший пункт відправлення або підданю іншим операціям, що може свідчити про наявність додаткових витрат за портові вантажні роботи, контрсталійний час (демередж). зберігання товару в портовому терміналі порту, та транспортних витрат на перевезення товару з порту GDANSK на залізничну станцію в інший пункт, оформлення митних документів типа декларації Т1, інше. Декларантом не надавався рахунок та не включена транспортна складова (НРР) від порту GDANSK до іншої станції у Польші. Транспортні (перевізні) документи щодо переміщення вказаним маршрутом до митного оформлення не надано. Відомості щодо включення витрат на транспортування зазначеним маршрутом до ціни наданих послуг, відсутні в наданих декларантом до митного оформлення документах. Відповідно до частини 3 статті 53 МКУ, надані до митного оформлення документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, а саме – витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до порту – місця ввезення на митну територію України, передбачені частиною 10 статті 58 МКУ. Згідно наданих документів щодо вартості перевезення товарів на умовах FOB – CHONGQING транспортна складова митної вартості не підлягає перевірці та обчисленню.…».
З приводу вищевказаних розбіжностей суд зазначає наступне.
Відповідно до договору перевезення мультимодального перевезення №2702/912/25 від 27.02.2025, Заявки на перевезення №90, Коносаменту №BW25070188 від 10.07.2025, залізничної накладної №31523621 від 26.09.2025, рахунку №G250922-12 від 22.09.2025, акту виконаних робіт від 124.10.2025, довідки про транспортні витрати від 22.09.2025, здійснювалось міжнародне перевезення двома видами транспорту: морське перевезення вантажу за маршрутом: порт CHONGQING , Китай – порт Гданськ, Польща, а потім залізничним транспортом за залізничною накладною №31523621 від 26.09.2025 за маршрутом порт Гданськ- митний перехід Пшемишль-Мостська- станція Самар.
Узгоджуючи документи сторони договору перевезення визначили як маршрут перевезення так і вартість такого перевезення з урахуванням всіх можливих виплат , які виникають під час такого перевезення.
Відповідно до ст. 10 Закону України «Про мультимодальні перевезення», за договором мультимодального перевезення одна сторона (оператор мультимодального перевезення) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (замовника послуги мультимодального перевезення) надати послугу мультимодального перевезення, у тому числі із залученням інших учасників мультимодального перевезення вантажів до надання послуги мультимодального перевезення, в установлений договором строк.
Відповідно до ст. 12 цього ж Закону, розрахунки за роботи та послуги, пов`язані з мультимодальним перевезенням, щодо яких не здійснюється державне регулювання тарифів, провадяться за вільними цінами, визначеними за домовленістю сторін у порядку, що не суперечить законодавству про захист економічної конкуренції.
Згідно ст.13 Закону «Оператор мультимодального перевезення має право: -обирати або змінювати вид транспорту та маршрут мультимодального перевезення, діючи в інтересах замовника послуги мультимодального перевезення, за умови внесення змін до договору мультимодального перевезення, за згодою сторін та дозволу митного органу, якщо товари та транспортні засоби, що перевозяться, перебувають під митним контролем під час здійснення міжнародних перевезень; -здійснювати мультимодальне перевезення вантажів за одним або більше документом мультимодального перевезення вантажів; -відступати від вказівок замовника послуги мультимодального перевезення в порядку, передбаченому договором мультимодального перевезення; -не приступати до виконання обов`язків за договором мультимодального перевезення до отримання від замовника послуги мультимодального перевезення товарно-транспортних документів, документів, необхідних для контролю за дотриманням встановлених заборон та/або обмежень на переміщення товарів через митний кордон України, та інформації щодо властивостей вантажу, умов його перевезення, а також інформації, передбаченої договором мультимодального перевезення;-залучати до надання послуги мультимодального перевезення інших учасників мультимодального перевезення вантажів на умовах укладення з ними договорів, відповідаючи перед замовником послуги мультимодального перевезення за результати їх роботи. У такому разі оператор мультимодального перевезення виступає перед іншими учасниками мультимодального перевезення вантажів, залученими до надання послуги мультимодального перевезення, як замовник.».
Відповідно до п.3.3 договору №2702/912/25 у випадку перевантаження (перевалки) контейнера в проміжному порту або терміналі на інший транспортний засіб вартість даного перевантаження включається в загальну вартість перевезення, що зазначена в рахунку та акті виконаних робіт. З урахуванням цих положень при виставленні рахунків вартість перевантаження в процесі перевезення вже включена у загальну вартість перевезення, що підтверджується інвойсом, довідкою про транспортні витрати морського перевізника за договором.
Позивачем для підтвердження митної вартості надані всі наявні документи, передбачені діючим законодавством. Ці документи у своїй сукупності не мають розбіжностей і дозволяють здійснити контроль та перевірку числових значень в повній мірі.
Надані транспортні документи (коносамент та залізничні накладні) підтверджують факт здійснення транспортування контейнера за узгодженим маршрутом, надані комерційні документи (інвойс, заявка на перевезення, акт виконаних робіт, довідка про транспортні витрати) підтверджують загальну вартість транспортних послуг, у тому числі числові значення частини транспортних витрат за межами України, як складову частину митної вартості товару. Документи не мають розбіжностей та протиріч щодо числових значень витрат.
Законом не визначено доказ (докази), виключно яким (-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. 
Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду від 07.07.2023 у справі №803/718/17.
В той же час, надані митному органу на підтвердження транспортних витрат документи не мають розбіжностей і в своїй сукупності підтверджують як загальну вартість транспортування так і транспортні витрати як складову частину митної вартості товару.
Таким чином, надані документи у своїй сукупності підтверджують транспортні витрати, як одну з складових митної вартості.
Щодо вартості зберігання контейнерів в порту, то Компанія Global Container Lines SIA, Latvija проінформувала декларанта (лист від 11.09.25 №0911/1-1), що для контейнерів, що слідують на адресу позивача залізничним транспортом, у портах прибуття надано 15 безкоштовних днів зберігання.
Щодо тверджень відповідача відносно ненадання висновку про вартісні характеристики товару, підготовленого спеціалізованою експертною організацією, слід зазначити наступне.
Згідно з частиною 3 статті 53 МК України надання додаткових документів (висновку про вартісні характеристики товару, підготовленого спеціалізованою експертною організацією) на вимогу митниці не є безумовним обов`язком декларанта. Умовою виконання вимоги митниці є наявність додаткових документів у декларанта.
Крім того, відповідно до частини 2 статті 53 МК України висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією не відноситься до документів, які повинні надаватись декларантом для підтвердження митної вартості товарів.
Щодо посилання відповідача на те, що наданий прайс-лист не можна вважати ні прайс-листом, ні комерційною пропозицією, оскільки виданий особі, що жодним чином не фігурує ні в одному документі та відповідно до загальноприйнятої практики не містить відомостей, суд зазначає наступне. 
Прайс-лист є документам довільної форми і діючим законодавством, у тому числі міжнародним, не встановлено типової форми прайс-листа.
Згідно із загальноприйнятою світовою практикою, прайс-лист має містити відомості, яких достатньо будь-якому покупцю для отримання інформації щодо умов продажу товару, а саме: найменування товару, артикул, якість товару (за необхідності), одиниці виміру (штуки, упаковки тощо), ціну, з обов`язковим зазначенням валюти, контактну інформацію про продавця та будь-які інші положення, що стосуються умов продажу товарів.
Прайс-лист не може вважатися первинними документами і є лише способом для продавця запропонувати свій товар, до якого чинне законодавство не встановлює вимог щодо форми та змісту. Наявність чи відсутність у прайс-листі та комерційній пропозиції певних відомостей не може свідчити про заниження позивачем митної вартості товарів.
Аналогічна правова позиція неодноразово висловлювалась Верховним Судом у постановах від 27.06.2019 у справі № 0840/3083/18, від 13.09.2019 у справі № 820/859/17, від 06.02.2020 у справі № 520/10709/18.
Щодо надання виписки з бухгалтерської документації, слід зазначити, що така вимога відповідача є безпідставною, оскільки митним органом не конкретизовано яку саме виписку, з якої саме бухгалтерської документації, за який період та на усунення яких розбіжностей в поданих документах необхідно її надати. Поданими документами первинного бухгалтерського обліку, зазначеними вище повною мірою підтверджується вартість товару за контрактом та вартість транспортних витрат до кордону з Україною, як складові митної вартості.
Згідно зі статтею 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. Відповідно до частини 3 цієї ж статті за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Згідно з частиною 1 статті 55 Митного кодексу України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Згідно з пунктом другим частини 6 статті 54 Митного кодексу України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, зокрема у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Суд зазначає, що відповідно до вимог частини 3 статті 53 Митного кодексу України, додаткові документи надаються декларантом за наявності, відтак, саме по собі подання таких документів не в повному обсязі не може бути підставою для коригування митної вартості товару.
Стаття 57 Митного кодексу України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України, здійснюється шляхом застосування таких методів: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Якщо основний метод не може бути використаний, застосовується послідовно кожний із перелічених у частині першій цієї статті методів. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.
Під час митного оформлення позивач подав усі визначені статтею 53 Митного кодексу України документи, перелік яких є вичерпним, що підтверджують заявлену ним митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Отже, митний орган не довів, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, та не надані достатні докази, які б підтверджували відсутність підстав для визначення митної вартості за ціною договору. Відтак наявність належних та беззаперечних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена.
Тому суд доходить висновку, що позивач при подачі документів надав всі необхідні та достатні документи, що дають змогу визначити всі складові митної вартості товару, та містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару.
Разом з тим, відповідач, приймаючи рішення про коригування митної вартості, не вказав, яким чином митна вартість товару визначена саме в такому розмірі, які складові вплинули на формування такої вартості, не навів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості, що свідчить про порушення відповідачем вимог частини другої статті 55 Митного кодексу України щодо обґрунтованості прийнятих рішень.
З наведеного вбачається, що позивачем надано усі необхідні документи, що стосуються числового значення митної вартості товару або методу її визначення, документи містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, у зв`язку із чим дійшов висновку, що рішення відповідача про коригування митної вартості товарів №UA110150/2025/000053/2 від 07.11.2025 є протиправним та підлягає скасуванню.
Надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).
Наведена позиція ЄСПЛ також застосовується у практиці Верховним Судом, що, як приклад, відображено у постанові від 28.08.2018 (справа № 802/2236/17-а).
Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи з`ясовані обставини, досліджені матеріали справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Доводи відповідача не приймаються судом до уваги виходячи з вище зазначеного.
Згідно із частиною 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись статтями ст. ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139,241, 243-246, 255 КАС України, суд,
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «МОТОТЕХІМПОРТ» (вул. Штабна, буд. 13, прим. 19, м. Запоріжжя, 69000; код ЄДРПОУ 44830259) до Південно-Східної митниці (вул. Княгині Ольги, буд. 22, м. Дніпро, 49038, код ЄДРПОУ 43971371) про визнання протиправним та скасування рішення, - задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Південно-Східної митниці про коригування митної вартості товарів №UA110150/2025/000053/2 від 07.11.2025.
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МОТОТЕХІМПОРТ» за рахунок бюджетних асигнувань Південно-Східної митниці судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2967,02 грн.
Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Стрельнікова