ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/3325/25  Номер провадження 22-ц/814/1108/26	Головуючий у 1-й інстанції Яковенко Н. Л.  Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 квітня 2026 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий суддя Пилипчук Л.І.,
судді Дряниця Ю.В., Чумак О.В.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (без повідомлення учасників справи) у місті Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , поданою в його інтересах представником - адвокатом Фісуном Євгеном Едуардовичем, 
на рішення Київського районного суду м.Полтави від 09 вересня 2025 року, постановлене суддею Яковенко Н.Л.,
у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 

в с т а н о в и в:
23.04.2025 ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернулося в суд із указаним позовом. В обґрунтування підстав позову зазначає, що 23.09.2022 між АТ «Банк Форвард» та ОСОБА_1 укладено договір про банківське обслуговування фізичних осіб, шляхом підписання анкети-заяви №300026291 про акцепт публічної пропозиції АТ «Банк Форвард». Відповідно до умов такого договору відповідачу було відкрито поточний рахунок та надано кредит у сумі 37677,68 грн на строк 1827 днів із 23.09.2022 по 23.09.2027, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов цього договору.
25.07.2024 АТ «Банк Форвард» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», керуючись главою 47 ЦК України, уклали договір №GL1N426202/1 про відступлення прав вимоги. За умов такого договору та у відповідності до статті 512 ЦК України, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлися боржниками АТ «Банк Форвард», включно із ОСОБА_1 за кредитним договором №300026291 від 23.09.2022.
Станом на дату відступлення права вимоги заборгованість відповідача перед кредитором за кредитним договором №300026291 від 23.09.2022 склала 78235,90 грн, яка складається із: 37677,68 грн - заборгованість за тілом кредиту; 40558,22 грн - заборгованість за відсотками. 
Позивач, набувши право вимоги за указаним кредитним договором, повідомив позичальника про відступлення права вимоги на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», зазначивши інформацію про порядок погашення заборгованості. 
Незважаючи на це, позичальник не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит в строки, передбачені відповідним договором. Вжиті позивачем заходи досудового врегулювання спору залишені позичальником без належного реагування, а тому позивач просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором №300026291 від 23.09.2022 у розмірі 78235,90 грн, а також судові витрати у розмірі 2422,40 грн. 
Рішенням Київського районного суду м.Полтави від 09.09.2025 позов задоволено.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором №300026291 від 23.09.2022 у розмірі 78235,90 грн, а також судові витрати у розмірі 2422,40 грн.
Рішення районного суду вмотивовано тим, що позивачем підтверджено належними доказами, що відповідач, будучи обізнаним із істотними умовами кредитного договору, допустив порушення умов зобов`язання, унаслідок утворилася заборгованість за тілом кредиту та відсотками, у розмірі заявленому до стягнення.
Не погодившись із таким рішенням відповідач, в інтересах якого діє представник - адвокат Фісун Є.Е., оскаржив його в апеляційному порядку. Посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення районного суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.
Зазначає, що спірні правовідносини виникли на підставі підписання анкети-заяви №3000026291 про акцепт публічної пропозиції АТ «Банк Форвард», відповідно до умов якої відповідачу було відкрито поточний рахунок та надано кредит у сумі 37677,68 грн на строк 1827 днів, із 23.09.2022 по 23.09.2027.
Згідно із п.2.1.13 цього договору банк має право розірвати договір при відсутності 6 місяців коштів на рахунку та операцій по рахунку, - письмово попередивши про це клієнта. При цьому договір вважається розірваним після закінчення 2 місяців від дня направлення банком такого попередження клієнтові. 
Наведені умови договору позивач не виконав та не надіслав відповідачу письмове попередження про розірвання договору. Натомість, долучена до позовної заяви досудова вимога від 18.04.2024 не містить повідомлення про розірвання договору та не фактично не була отримана відповідачем.
Із підстав викладеного вважає, що договірні відносини між сторонами є чинними та діють до 23.09.2027, а позивач не набув права вимоги дострокового стягнення всієї суми заборгованості за кредитним договором №300026291 від 23.09.2022.
Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 18.12.2025 відкрито апеляційне провадження; у справі закінчено підготовчі дії та призначено до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, про що постановлена ухвала апеляційного суду від 19.12.2025.
24.12.2025 до Полтавського апеляційного суду надійшов відзив позивача на апеляційну скаргу, яку просить залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, як законне та обґрунтоване.
Зазначає, що на виконання умов зобов`язання відповідачем було вчинено 2 платежі, а саме, 23.10.2022 та 23.11.2022 по 100,00 грн. Наведене, на думку сторони позивача, свідчить про те, що відповідачем не було дотримано умов кредитного договору щодо погашення заборгованості відповідно до графіку платежів.
Посилаючись на положення статті 1050 ЦК України вважає, що термін повернення кредиту у повному обсязі настав, а заборгованість за кредитним договором у встановлений строк не була погашена, у зв`язку із чим позивач, як правонаступник кредитора, набув права на захист порушеного права в судовому порядку.
Перевіряючи законність та обґрунтованість судового рішення в межах вимог апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з наступного.
Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що 23.09.2022 між АТ «Банк Форвард» та ОСОБА_1 укладено договір про банківське обслуговування фізичних осіб, шляхом підписання анкети-заяви №300026291 про акцепт публічної пропозиції АТ «Банк Форвард».
Сторонами зобов`язання погоджені наступні параметри угоди: номер угоди: 300026291; назва продукту: реструктуризація 60; дата оформлення: 23.09.2022; сума кредиту: 37677,68 грн; строк кредиту: 1827 днів, із 23.09.2022 по 23.09.2027; ставка по кредиту (на строкову частину основного боргу): 60% річних; ставка по кредиту (на прострочену частину основного боргу): 0,00001% річних./а.с.13-16/
Додатком №1 до Угоди №300026291 від 23.09.2022 є Графік платежів та розрахунків загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супровідних послуг, за яким, серед іншого, орієнтовна реальна річна процентна ставка становить 79,52%; орієнтовна загальна вартість кредиту: 119168,18 грн./а.с.16-17/
Передувало укладенню такого кредитного договору ознайомлення позичальника із умовами кредитування викладеними у Паспорті споживчого кредиту. Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит./а.с.18-20/
25.07.2024 між АТ «Банк Форвард» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір №GL1N426202/1 про відступлення прав вимоги. За умов такого договору та у відповідності до статті 512 ЦК України, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлися боржниками АТ «Банк Форвард», включно із ОСОБА_1 за кредитним договором №300026291 від 23.09.2022./а.с.35-39/
Згідно із розрахунком заборгованості за договором кредиту №300026291 від 23.09.2022, складеного відносно боржника ОСОБА_1 за період із 23.09.2022 по 24.07.2024, загальний розмір заборгованості склав 78235,90 грн, із яких: 37677,68 грн - заборгованість за тілом кредиту; 40558,22 грн - заборгованість за відсотками./а.с.21-22/
На підтвердження такого розміру стягнення позивачем, як правонаступником первинного кредитора, надано виписку по особовим рахункам угоди АТ «Банк Форвард» № НОМЕР_1 від 23.09.2022 за період із 24.12.2010 по 10.06.2023, а також із 11.06.2023 по 24.07.2024./а.с.22-23, 25-34/
18.04.2025 ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» сформувало та надіслало досудову вимогу №І3459 на ім`я ОСОБА_1 , у якій повідомив про відступлення АТ «Банк Форвард» на користь товариства права вимоги за кредитним договором №300026291 від 23.09.2022 та вимагав негайно погасити заборгованість у розмірі 78235,90 грн./а.с.39, 43/
Задовольняючи позовні вимоги, районний суд виходив із того, що відповідач у порядку та на умовах, визначених кредитним договором, кошти в повному обсязі не повернув, а тому суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача грошових коштів за укладеним договорам заявлені обґрунтовано. Наявність у відповідача заборгованості за тілом кредиту підтверджено наданою позивачем до суду та дослідженою в судовому засіданні випискою по рахунку.
Апеляційний суд, переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів апеляційної скарги, із такими висновками суду першої інстанції погоджується з огляду на наступне.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.
За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно зі статтями 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Згідно із частиною першою статті 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (частина перша статті 1048 ЦК України).
У спірних правовідносинах позивачем, як правонаступником первинного кредитора, заявлено позов до позичальника про стягнення заборгованості за кредитним договором, оформленим у вигляді Анкети-Заяви №300026291 про акцепт публічної пропозиції АТ «Банк Форвард».
Згідно із розділом 3 такого договору сторонами зобов`язання погоджено наступні умови кредитування: сума кредиту: 37677,68 грн; строк кредиту: 1827 днів, із 23.09.2022 по 23.09.2027; ставка по кредиту (на строкову частину основного боргу): 60% річних; ставка по кредиту (на прострочену частину основного боргу): 0,00001% річних. Погашення заборгованості здійснюється щомісячно в дату платежу за графіком платежів (додаток №1 до цього договору) рівними по сумі платежами (сума останнього платежу може відрізнятися за розміром від суми попередніх платежів). При цьому таких платіж складається з частини основного боргу, процентів, нарахованих за користування кредитом та плати за надання виписок по рахунку клієнта у вигляді текстових повідомлень за допомогою послуги смс-сервіс (за її наявності). Для здійснення планового погашення заборгованості клієнт не пізніше дати оплати чергового платежу (до закінчення операційного дня банку), згідно із графіком платежів, забезпечує наявність на рахунку суми грошових коштів, що дорівнює сумі такого чергового платежу за графіком платежів. У разі наявності пропущеного раніше платежу, клієнт забезпечує на рахунку додатково до суми чергового платежу, зазначеної у графіку платежів, суму грошових коштів, що дорівнює сумі пропущеного платежу та суми плати за пропуск чергового платежу. 
Відповідно до п.2.1.13.1. договору банк має право розірвати договір в односторонньому порядку при відсутності протягом 6 місяців коштів на рахунку та операцій по рахункові, письмово попередивши про це клієнта. При цьому договір буде вважатися розірваним після закінчення 2 місяців від дня направлення банком такого попередження клієнтові, якщо на рахунок протягом цього строку не поступили кошти і якщо протягом зазначеного строку у клієнта перед банком не виникла заборгованість. 
Позичальник, погодивши такі істотні умови зобов`язання кредитування, не реалізував належне йому право та не відмовився від договору. Відтак, позичальник взяв на себе зобов`язання здійснювати погашення заборгованості за кредитним договором у строк до 23.09.2027 шляхом внесення щомісячного платежу за графіком платежів (додаток №1 до цього договору) рівними по сумі платежами (сума останнього платежу може відрізнятися за розміром від суми попередніх платежів).
Враховуючи, що кредитні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з укладенням договору, то спірні правовідносини, що стосуються дострокового повернення кредиту, врегульовані положеннями частини четвертої статті 16 Закону України «Про споживче кредитування», якою визначено, що уразі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла -щонайменше натри календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит.
Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення та строку, протягом якого вони мають бути здійснені.
Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність.
Тобто, якщо кредитор за вищевказаними наслідками бажає дострокового повернення всього кредиту, то повинен направити вимогу клієнту та повідомити його, що у випадку не погашення прострочки протягом 30 днів (60 днів за іпотекою) настане момент сплати всієї суми виданих коштів. Протягом вказаного строку позичальник може погасити вказану суму, що призведе до втрати чинності вимоги кредитора та, як наслідок, до повернення у графік платежів.
За відсутності факту належного направлення кредитором вимоги позичальнику про усунення порушень кредитного договору, суд може стягнути лише прострочену суму боргу, що узгоджується з правовими висновками, викладеними у Постанові Верховного Суду від 08.12.2021 у справі №409/1398/18.
Із матеріалів справи убачається, що у межах заявленого спору позивач заявляє до стягнення заборгованість за простроченими платежами за період із 23.09.2022 по 24.07.2024, які не мають статусу дострокового стягнення та узгоджуються із графіком платежів, який містить підпис позичальника.
Доказів на підтвердження наявності у позичальника на момент підписання анкети-заяви заперечень щодо умов кредитування, у тому числі графіку платежів, матеріали справи не містять. Тоді як належність виконання зобов`язання є предметом доказування і у справі про стягнення заборгованості, доказувати факт здійснення відповідачем оплати, заявленої позивачем до стягнення, має саме відповідач, а не позивач. Наведене відповідає позиції Верховного Суду, сформульованої у справі №913/618/21 від 08.06.2022.
Згідно зі статтями 12, 13, 81 ЦПК України обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Наведений процесуальний обов`язок відповідачем не виконано та не надано доказів, які б підтверджували належне виконання умов зобов`язання, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за період із 23.09.2022 по 24.07.2024 у загальному розмірі 78235,90 грн, яка складається із: 37677,68 грн - заборгованість за тілом кредиту; 40558,22 грн - заборгованість за відсотками. 
Доводів на спростування такого розміру стягнення заборгованості відповідачем не надано. Натомість посилання сторони відповідача на той факт, що останній фактично не отримав досудову вимогу, колегія суддів відхиляє. При цьому, апеляційний суд ураховує, що відповідна досудова вимога надсилалася за місцем реєстрації відповідача рекомендованим листом із описом вкладення. В свою чергу особа, яка зареєструвала свої місце проживання за певною адресою, діючи розумно та добросовісно, повинна дбати про те, щоб мати змогу отримувати надіслану їй кореспонденцію своєчасно. У разі виникнення перешкод, адресат міг, зокрема, подати заяву про пересилання або доставку адресованих йому поштових відправлень на іншу адресу. Наведене передбачено пунктами 118, 123 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270. Отже, для добросовісного адресата є механізм забезпечення права на отримання офіційної кореспонденції незалежно від того живе він чи ні за певною адресою. З огляду на це, неотримання поштової кореспонденції відповідачем не може бути перешкодою для реалізації позивачем судового захисту порушеного права.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, а рішення районного суду слід залишити без змін.
Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану в його інтересах представником - адвокатом Фісуном Євгеном Едуардовичем, - залишити без задоволення.
Рішення Київського районного суду м.Полтави від 09 вересня 2025 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя        Л.І. Пилипчук

Судді          Ю.В. Дряниця

О.В. Чумак