Справа № 308/2962/26
3/308/1225/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2026 року           м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Світлик О.М., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , захисника – адвоката Жук Л.Б., потерпілого – ОСОБА_2 , розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 124 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

21.02.2026 о 10 год. 25 хв., в м. Ужгород, вул. Капушанська, 35, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Ford», номерний знак НОМЕР_1 , при виїзді з другорядної дороги (вул. Вільмоша Ковача), не надав перевагу у русі автомобілю «Audi», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався по головній дорозі (вул. Капушанська) та здійснював маневр, у результаті чого здійснив зіткнення, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. 16.11 Правил дорожнього руху.
Захисник – адвокат Жук Л.Б. у судовому засіданні просила провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, з підстав, наведених у письмових запереченнях на протокол про адміністративне правопорушення.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Жук Л.Б., потерпілого ОСОБА_2 , розглянувши дану справу, вважаю, що у діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП – порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.
Статтею 68 Конституції України регламентовано, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. 
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).
Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, стверджується зібраними у справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №597343 від 21.02.2026; схемою місця ДТП від 21.02.2026; письмовими поясненнями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 21.02.2026.
Разом з тим, згідно з висновком експерта від 08.04.2026 №СЕ-19Ю7-26/3855-ІТ, складеним судовим експертом Закарпатського НДЕКЦ МВС України на підставі заяви потерпілого ОСОБА_2 , у досліджуваній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля Audi А6 (номерний знак НОМЕР_2 ) ОСОБА_2 повинен був діяти у відповідності до вимог пункту 10.1 Правил дорожнього руху. Водій автомобіля Ford Fiesta (номерний знак НОМЕР_1 ) ОСОБА_1 повинен був діяти у відповідності до вимог п. 16.11, 10.5 або 10.1 Правил дорожнього руху. Технічна можливість уникнути даної дорожньо-транспортної пригоди полягає у дотриманні водієм автомобіля Ford Fiesta (номерний знак НОМЕР_1 ) ОСОБА_1 вимог п.16.11 та 10.5 Правил дорожнього руху відповідно до тлумачень «дати дорогу» або п. 10.1 Правил дорожнього руху, при зміні напрямку руху за межі перехрещуваних проїзних частин. У діях водія автомобіля Ford Fiesta (номерний знак НОМЕР_1 ) ОСОБА_1 убачається невідповідність вимогам п. 16.11. 10.5 або 10.1 Правил дорожнього руху, недотримання яких, із технічної точки зору, у своїй сукупності є у причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди. Із технічної точки зору у діях водія автомобіля Audi А6 (номерний знак НОМЕР_2 ) ОСОБА_2 невідповідностей вимог Правил дорожнього руху, які б перебували у причинному зв`язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригод, не вбачається.
Суддя зазначає, що відповідно до п. 1.3, 1.9 Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Пунктом 16.11 Правил дорожнього руху передбачено, що на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.
Водій ОСОБА_1 цих вимог Правил дорожнього руху не дотрималася.
Заперечення захисника оцінюю критично, як форму захисту та намаганням уникнути адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за вчинене правопорушення, оскільки такі спростовуються дослідженими у судовому засіданні вищенаведеними доказами, які узгоджуються між собою, і які вважаю належними, допустимими, достовірними та достатніми у даній справі.
Отже, аналізуючи зазначені докази у їх сукупності, приходжу до висновку про їх достатність і допустимість та про винуватість ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п. 16.11 Правил дорожнього руху і вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Досліджені та перевірені доказами обставини поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість у вчиненні інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».
Також суддя бере до уваги рішення Європейського суду з прав людини від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O’Halloranand Francis v. the United Kingdom), заяви №15809/02 і №25624/02), де суд наголосив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі», а тому ОСОБА_1 , як водій транспортного засобу, крім передбачених законодавством України прав, має ще й певні обов`язки, яких необхідно дотримуватися при експлуатації транспортного засобу за будь-яких обставин.
Обираючи адміністративне стягнення ОСОБА_1 , враховую характер вчиненого правопорушення, ступінь його вини та з урахуванням альтернативної санкції ст. 124 КУпАП, вважаю необхідним накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1  підлягає стягненню судовий збір у сумі 665,60 грн.
Керуючись ст. 124, 283, 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок судового збору.
Постанова про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня її винесення.
Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Відповідно до частини першої статті 307 та частини другої статті 308 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови – не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.
Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців

Суддя Ужгородського міськрайонного суду 
Закарпатської області    О.М. Світлик