ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/208/26	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №694/174/24 Категорія: на ухвалу 	Смовж О.Ю. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Новіков О. М. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2026 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії:

суддів Новікова О.М., Василенко Л.І., Карпенко О.В.,
за участю секретаря Костенко А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Шимановського Артема Володимировича на ухвалу Звенигородського районного суду Черкаської області від 19 листопада 2025 року про призначення експертизи у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ в натурі нежитлової будівлі,-
в с т а н о в и в:

У січні 2024 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом.
21 листопада 2024 року представник позивача – адвокат Дрогоман О.О. надіслав на адресу суду клопотання про призначення комплексної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи.
Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 19 листопада 2025 року заяву адвоката Дрогомана Олега Олександровича про призначення комплексної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи задоволено.
Призначено комплексну судову будівельно-технічну та земельно-технічну експертизу у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ в натурі нежитлової будівлі.
На вирішення експертам поставлено питання:
- Чи є технічна можливість, відповідно до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва та землекористування, розділити в натурі нежитлову будівлю загальною площею 1809,3 кв. м., яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , відповідно до розміру часток у праві спільної часткової власності, визначених правовстановлюючими документами на вказану нежитлову будівлю, що максимально наближено до ідеальних часток між співвласниками ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Якщо так, то вказати варіанти поділу та визначити розмір грошової компенсації, у разі відхилення від ідеальних часток (часток співвласників)?
- Які можливі варіанти поділу земельної ділянки загальної площею 0,1888 га (кадастровий номер - 7121210100:01:004:1078), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , між землекористувачами ОСОБА_2 та ОСОБА_1 виходячи з часток кожного у праві спільної часткової власності, з урахуванням правовстановлюючих документів на нежитлові будівлі, які розміщені на цій земельній ділянці, в залежності від варіантів поділу вищевказаної нежитлової будівлі?
Проведення судової експертизи доручено Черкаському відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз: 18015, Україна, Черкаська обл., місто Черкаси, вулиця Свято-Макаріївська, будинок 135-А. 
Ухвала суду мотивована тим, що виходячи з предмету позову суд дійшов висновку, що призначення експертизи є необхідним для з`ясування самої можливості розподілу майна в натурі, виходячи з часток кожної із сторін..
Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 – адвокат Шимановський А.В. подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права, тому просив її скасувати, а матеріали справи направити для продовження розгляду. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що клопотання було подано позивачем після закриття підготовчого засідання.
Крім того, відповідач вважає за неможливе поділити в натурі нежитлову будівлю, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , до вирішення питання законності прибудови літ. А, загальною площею 24,1 кв.м., яка здійснена ОСОБА_2 .
Що стосується земельної ділянки, то вона перебуває в оренді сторін і є комунальною власністю Звенигородської міської ради.
Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.
Згідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд доходить наступних висновків.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Оскаржувана ухвала суду відповідає зазначеним вимогам закону.
Частина перша статті 15 Цивільного кодексу України закріплює право кожної особи на захист свого права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Разом з тим, вимогами цивільного процесуального законодавства суд зобов`язаний установити: чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача; у чому полягає таке порушення прав; якими доказами воно підтверджується. Залежно від встановленого суд повинен вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
Підстави, умови та порядок призначення експертизи судом регламентовано статтею 103 ЦПК.
Відповідно до ч. 1 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.
При призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. Суд з урахуванням обставин справи має право визначити експерта чи експертну установу самостійно (частина 3 статті 103 ЦПК).
Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом. Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну. Питання, які ставляться експерту, і його висновок щодо них не можуть виходити за межі спеціальних знань експерта (частина 4-6 статті 103 ЦПК).
Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Висновок експерта є одним із видів доказів і має відповідати критеріям належності і допустимості доказів. Тому розглядаючи клопотання про призначення експертизи суд має його задовольнити саме у випадку, якщо обставини, про з`ясування яких заявлене клопотання, мають значення для справи та якщо їх з`ясування потребує спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо та лише для встановлення даних, які входять в предмет доказування у справі.
Предметом даного спору є поділ в натурі нежитлового приміщення та земельної ділянки, на якій знаходиться вказане нежитлове приміщення. 
Оскільки можливість такого поділу має визначальне значення при розгляді даної категорії справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення судової будівельно-технічну та земельно-технічну експертизи.
Щодо тверджень відповідача про порушення норм процесуального права, які полягають у призначенні експертизи після закриття підготовчого засідання, то колегія суддів враховує наступне.
Строки та завдання підготовчого провадження в справі визначені ст. 189 ЦПК України, згідно з якою завданнями підготовчого провадження є остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; з`ясування заперечень проти позовних вимог; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; вирішення відводів; визначення порядку розгляду справи; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті. Підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання. Підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду (ч. 3 ст. 189 ЦПК України).
Для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання (ч. 1 ст. 196 ЦПК України).
Перелік питань, які підлягають вирішенню у підготовчому засіданні визначений ч. 2 ст. 197 ЦПК України, зокрема у підготовчому засіданні вирішується питання про призначення експертизи, виклик у судове засідання експертів.
Таким чином, клопотання про призначення експертизи має бути подане учасником справи до закриття підготовчого засідання.
Лише у разі існування обставин, які об`єктивно перешкоджали стороні звернутися до суду з клопотанням про призначення експертизи на стадії підготовчого провадження, суд має право вирішити таке клопотання на стадії розгляду справи по суті. При цьому, існування таких обставин має бути підтверджено належними та переконливими доказами, поданими особою, яка звертається до суду з зазначеним клопотанням після закриття підготовчого провадження (ст. 222 ЦПК України).
Із матеріалів справи судом апеляційної інстанції встановлено, що ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 16.06.2025 закрито підготовче засідання по справі та призначено справу до судового розгляду.
Водночас, клопотання про призначення у справі експертизи надійшло на адресу суду першої інстанції 21 листопада 2024 року, однак розглянуто судом у підготовчому засіданні не було.
З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що позивачем не порушені вимоги норм процесуального права при зверненні до суду із зазначеним клопотанням.
Та обставина, що суд першої інстанції розглянув вказане клопотання після закриття підготовчого засідання, хоч і допустив порушення встановленого нормами ЦПК України порядку призначення експертизи, проте таке порушення не тягне за собою безумовного скасування оскаржуваної ухвали суду та залишення клопотання про призначення експертизи без розгляду через відсутність таких повноважень в апеляційного суду.
Суд апеляційної інстанції, у цьому випадку, також позбавлений можливості скасувати оскаржувану ухвалу з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, оскільки вказана ухвала не перешкоджає подальшому провадженню у справі.
Водночас, судова колегія звертає увагу, що ухвала про призначення судової експертизи, а відтак і допущене судом першої інстанції процесуальне порушення, не можуть впливати на правильність вирішення спору по суті та не впливають на права та обов`язки інших учасників справи.
Крім того, слід зазначити, що висновок експерта є доказом, який не має для суду заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом з іншими доказами, тобто має допоміжний (консультативний) характер і не є обов`язковим для суду. Суд може посилатися в рішенні на висновок експерта як на джерело відомостей, які в ньому містяться, однак повинен дійти самостійних висновків щодо відповідних питань.
Щодо питання, яке поставлено на вирішення експерта у частині земельної ділянки, яка знаходиться в оренді сторін у справі та є власністю територіальної громади, то колегія суддів зауважує, що при призначенні експертизи судом не вирішується справа по суті спору та не надається оцінка можливості задоволення чи відхилення позовних вимог у даній частині. Однак, зважаючи на те, що земельна ділянка також є предметом спору, призначення експертизи у даній частині колегія суддів вважає доцільним та обґрунтованим.
Відповідно до пункту 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скарги без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана ухвала - залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 35, 374, 375, 381 – 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Шимановського Артема Володимировича - залишити без задовольнити.
Ухвалу Звенигородського районного суду Черкаської області від 19 листопада 2025 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає. 
Повний текст постанови складено 20 лютого 2026 року.

Судді: