Справа № 539/644/26
Провадження № 2-а/539/18/2026
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 березня 2026 року      місто Лубни
Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді Пилипчука М. М.,
за участі секретаря судового засідання Левенко В. В.,
розглянувши у приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, третя особа – поліцейський 2 взводу 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції, рядовий поліції Жуков Володимир Олександрович, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог 
У лютому 2026 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції, третя особа – поліцейський 2 взводу 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції, рядовий поліції Жуков В. О., про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 15 лютого 2026 року серії ЕНА № 6670363.
Позов обґрунтовано тим, що 15 лютого 2026 року інспектором Жуковим В. О. винесено постанову ЕНА № 6670363 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 122 КУпАП та накладено штраф в розмірі 510 грн.
Згідно з текстом постанови ОСОБА_1 , нібито, порушила пункт 9.8 Правил Дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - Правила дорожнього руху), оскільки здійснювала рух транспортного засобу поза межами населеного пункту без увімкнення ближнього світла у світлу пору доби. 
ОСОБА_1 вважає вказану постанову незаконною і такою, що підлягає скасуванню, оскільки частина друга статті 122 КУпАП не передбачає відповідальності за порушення правил подання попереджувальних сигналів, і пункт 9.8 Правил дорожнього руху у світлу пору доби є «іншим порушенням Правил дорожнього руху», відповідальність за яке передбачена статтею 125 КУпАП.
На підставі викладеного Рябоконова Ю. І. просила скасувати постанову серії ЕНА № 6670363, провадження у справі закрити за відсутності у її діях складу правопорушення. Також просила стягнути з відповідача на свою користь судові витрати.
Представник Департаменту патрульної поліції – Дужик В. О. подала до суду відзив на позовну заяву, згідно з яким позовні вимоги не визнає в повному обсязі, просить залишити без задоволення позовну заяву, мотивуючи тим, що інспектор Жуков В. О. діяв виключно на підставі та у межах повноважень, у спосіб, що передбачений законодавством, а позивачем дійсно порушено Правила дорожнього руху, а саме пункт 9.8 указаних Правил. З 01 жовтня до 01 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар. В умовах недостатньої видимості на механічних транспортних засобах можна ввімкнути дальнє світло фар або додатково протитуманні фари за умови, що це не буде засліплювати інших водіїв.
ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Ford Fokus, державний номерний знак НОМЕР_1 , 15 лютого 2026 року об 11.09 год на 207 км автошляху М-03 «Київ-Харків-Довжанський» рухалась без увімкненого світла фар поза межами населеного пункту, чим порушила пункт 9.8 Правил дорожнього руху та скоїла адміністративне правопорушення, передбачене частиною другою статті 122 КУпАП. Факт вчинення порушення Правил дорожнього руху ОСОБА_1 зафіксовано на боді-камеру інспектора, і до постанови про адміністративне правопорушення додано диск з відеофіксацією з нагрудної камери № 469266. Крім цього, після розгляду справи позивача ознайомлено зі змістом постанови та надано їй копію. Представник відповідача наполягала, що при винесенні постанови інспектор законно оцінив наявні докази за своїм внутрішнім переконанням та посадової особи та дотримався усіх передбачених чинним законодавством процедур розгляду справи і не порушив прав особи, яка була притягнута до адміністративної відповідальності. Отже постанова інспектора законна та винесена з дотриманням чинного законодавства. Також представник відповідача просила у відзиві розгляд справи проводити без участі представника відповідача.
Позивачем направлено до суду письмову відповідь на відзив, згідно якої вона просила суд врахувати практику інших судів по аналогічним справам. Також позивач наполягала на тому, що інспектором не правильно кваліфіковано її дії, які підпадають під описову частину статті 125 КУпАП «інші порушення Правил дорожнього руху», за що передбачено адміністративне стягнення у вигляді попередження. Також позивач зазначає, що інспектором грубо порушено процес розгляду справи про адміністративне правопорушення, а саме статті 280 КУпАП, що позбавило право позивача на справедливий розгляд. 
Рух справи
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 лютого 2026 року вказану справу передано судді Пилипчуку М. М.
Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 23 лютого 2026 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження та визначено розгляд справи здійснювати у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін, призначено судове засідання на 04 березня 2026 року. 
У зв`язку із знеструмленням електромережі суду 04 березня 2026 року розгляд справи відкладено на 25 березня 2026 року. У судове засідання 25 березня 2026 року позивач та відповідачі не з`явилися, були повідомлені належним чином про дату, час і місце розгляду справи. Надіслали до суду письмові заяви з проханням розглянути справу без їх участі на підставі наявних у справі доказів.
У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, відповідно до частини другої статті 229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Відповідно до частини першої статті 227 КАС України ухвалення та проголошення судового рішення відкладено на 30 березня 2026 року.
Фактичні обставини, встановлені судом
Суд встановив, що за змістом постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, серії ЕНА № 6670363 від 15 лютого 2026 року, яка була винесена поліцейським 2 взводу 2 роти 1 батальйону Департаменту патрульної поліції у Полтавській області Жуковим В. О., позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 122 КУпАП, оскільки останньою порушено вимоги пункту 9.8 Правил дорожнього руху, а саме: 15 лютого 2026 року близько 11.09 год ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Ford Fokus, державний номерний знак НОМЕР_1 , на 207 км автошляху «Київ-Харків-Довжанський» поза населеним пунктом не ввімкнула ближнього світла фар. Визначено штраф за вчинене порушення у сумі 510 грн.
У графі «8» та графі «9»вказаної постанови мається підпис особи, яка притягується до адміністративної відповідальності про ознайомлення зі статтею 268 КУпАП, строк оскарження постанови 289 КУпАП, а також підпис про отримання копії постанови про адміністративне правопорушення.
Також у постанові мається відмітка про додавання відео-фіксації порушення з боді камери № 470713.
Досліджений у судовому засіданні відео-запис з боді-камери поліцейського підтверджує обставини, викладені у постанові поліцейського 2 взводу 2 роти 1 батальйону Департаменту патрульної поліції у Полтавській області Жукова В. О. щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом Ford Fokus, державний номерний знак НОМЕР_1 , на 207 км автошляху «Київ-Харків-Довжанський» поза населеним пунктом без ввімкнення ближнього світла фар. З указаного відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 фактично визнала свою вину у вчиненні правопорушення, запропонувавши сплатити штраф на місці вчинення правопорушення через термінал, здійснивши переказ коштів карткою (або телефоном з NFC) безпосередньо посадовій особі, яка наклала штраф. Проте, терміналу для переказу коштів у поліцейського не виявилось і останній роз`яснив порядок сплати у банківській установі.
Відеозапис, який міститься у матеріалах справи, містить дані на підставі яких можливо встановити обставини допущеного позивачем правопорушення, цей доказ є належним та допустимим в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України).
Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права
Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до частини другої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами (стаття 7 КУпАП).
За змістом частини першої статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Частиною другою статті 251 КУпАП визначено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
У КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.
Відповідно до пунктів 2, 3 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.
До основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Згідно з частиною п`ятою статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам.
Частиною другою статті 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання, а так само порушення правил навчальної їзди, що тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Обґрунтовуючи заявлені у справі вимоги, позивач вказувала на те, що вона не заперечує факт керування нею транспортним засобом без ввімкнення ближнього світла фар поза межами населеного пункту, проте, вона наполягає на невірній кваліфікації правопорушення, вважаючи, що вчинене нею правопорушення підпадає під кваліфікацію статті 125 КУпАП.
Заперечуючи проти заявлених у справі вимог, Департамент патрульної поліції у відзиві на позовну заяву вказувало, що, вирішуючи питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, поліцейський оцінив всі обставини справи та докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Стягнення застосоване без порушення, в межах санкції частини другої статті 122 КУпАП, за якою позивач була притягнута до адміністративної відповідальності, постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення з дотриманням правил законодавства. 
15 лютого 2026 року поліцейським винесено постанову серії ЕНА № 6670363 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, за порушення частини другої статті 122 КУпАП, та накладено на позивача стягнення у вигляді штрафу на суму 510 грн.
Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року, № 1408/27853 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.
Згідно з пунктом 9 частини першої статті 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.
Частиною першою статті 40 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: 1) фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень; 2) технічні прилади та технічні засоби з виявлення радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз; 3) безпілотні повітряні судна та спеціальні технічні засоби протидії їх застосуванню; 4) спеціальні технічні засоби перевірки на наявність стану алкогольного сп`яніння; 5) спеціалізоване програмне забезпечення для здійснення аналітичної обробки фото- і відеоінформації, у тому числі для встановлення осіб та номерних знаків транспортних засобів. Поліція може використовувати інформацію, отриману за допомогою фото- і відеотехніки, технічних приладів та технічних засобів, що перебувають у чужому володінні.
Верховний Суд у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 496/4315/16-а дійшов висновку, що «обов`язковому доказуванню під час розгляду справ про адміністративні правопорушення підлягають лише факти вчинення або невчинення певною особою адміністративного правопорушення, які в свою чергу, підтверджуються відеозйомкою фіксації події адміністративного правопорушення».
На підтвердження викладених у відзиві доводів, до суду подано відеозапис з боді-камери поліцейського, на якому зафіксовано обставини вчиненого позивачем адміністративного правопорушення.
Факт керування позивачем 15 лютого 2026 року транспортним засобом Ford Fokus, державний номерний знак НОМЕР_1 , на 207 км автошляху «Київ-Харків-Довжанський» поза населеним пунктом без ввімкнення ближнього світла фар позивачем не заперечується та підтверджується матеріалами справи, зокрема відео-записом.
Відповідно до частини п`ятої статті 14Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
За пунктом 1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9).
Відповідно до п. 9.8 (в) Правил дорожнього руху під час руху механічних транспортних засобів у світлу пору доби з метою позначення транспортного засобу, що рухається, ближнє світло фар повинно бути увімкнене: на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу ближнє світло фар.
Таким чином, ближнє світло фар є зовнішнім освітлювальним приладом та у разі його не ввімкнення відповідно до вимог Правил дорожнього руху настає відповідальність за частиною другою статті 122 КУпАП, а не за статтею 125 КУпАП, як вважає позивач.
Отже, при винесенні постанови про адміністративне правопорушення дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за частиною другою статті 122 КУпАП, тому доводи позивача в цій частині є безпідставними і зводяться до помилкового тлумачення нею КУпАП.
Як встановлено судом та підтверджується копією відеозапису, позивач дійсно керувала автомобілем поза межами населеного пункту без ввімкненого ближнього світла фар, тобто позивач порушила встановлений порядок використання транспортних засобів.
Відеофіксація, яка міститься в матеріалах справи, містить дані на підставі яких можливо встановити обставини допущеного позивачем правопорушення, а тому вказаний доказ є належним та допустимим в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України.
Щодо доводів позивача у позові, що інспектор порушив порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, не роз`яснював їй права та обов`язки, то такі доводи спростовуються поданим до суду відеозаписом.
Згідно з частиною першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів наданих сторонами, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки досліджені докази свідчать про наявність події і складу адміністративного правопорушення.
Таким чином, інспектор патрульної поліції правомірно визнав позивача винною у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною другою статті 122 КУпАП, і наклав на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн, отже, оскаржувана постанова відповідає вимогам закону, є обґрунтованою та не підлягає скасуванню.
Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі, то відповідно до статті 139 КАС України судові витрати слід залишити за позивачем.
На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 6, 9, 72–78, 90, 134, 139, 241–246, 255, 257, 269, 286, 295 КАС України, -
ВИРІШИВ:
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, третя особа – поліцейський 2 взводу 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції, рядовий поліції Жуков Володимир Олександрович, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити.
Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Другого адміністративного апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач – ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП – НОМЕР_2 ).
Відповідач – Департамент патрульної поліції (місцезнаходження: місто Київ, вулиця Федора Ернста, 3, ЄДРПОУ – 40108646).
Третя особа – поліцейський 2 взводу 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції, рядовий поліції Жуков Володимир Олександрович (Полтавська область, Полтавський район, село Розсошенці, вулиця Кременчуцька, 2В).

Суддя М. М. Пилипчук