ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
    	Справа № 636/9596/25  Провадження 2/636/1934/26	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.02.2026       

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:
головуючого судді – Буніна Є.О.,
за участю секретаря судового засідання Бруславської В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
встановив:
У листопаді 2025 року представник позивача ТОВ "Споживчий центр" адвокат Пилипчук А.С. звернулася до суду з позовною заявою до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитним договором (офертою) №24.11.2023-100000866 від 24.11.2023 у розмірі 25499,95 гривень та сплаченого судового збору.
В обґрунтування позивних вимог зазначила, що 24.11.2023 року між ТОВ «Споживчий центр» та  ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №24.11.2023-100000866 (оферту). Відповідно до вказаного договору, банк надав позичальнику кредит у сумі 10000,00 гривень, строком на 140 днів. Дата повернення (виплати) кредиту 11.04.2024. Процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається Кредит. Комісія, пов`язана з наданням Кредиту (надалі – "Комісія", економічна сутність – плата за надання Кредиту) – 15 % від суми Кредиту та дорівнює 1500,00 гривень. Комісія розраховується шляхом множення суми Кредиту (база розрахунку) на розмір Комісії у відсотковому значенні. Нараховується Кредитором та обліковується в день видачі кредиту.
Скориставшись кредитними коштами, взятих на себе зобов`язань із своєчасного їх повернення відповідач не виконав. Станом на дату подання позову виникла заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 25499,95 гривень, що складається з: 10000,00 гривень - тіла кредиту, 13995,95 гривень - проценти, 1500,00 гривень - комісії, чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». Враховуючи наведене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у загальному розмірі 25499,95 гривень та судові витрати у розмірі 2422,40 гривень.
22.01.2026 відповідач надіслав до суду відзив на позовну заяву, у якому просив у задоволенні позовних вимог ТОВ «Споживчий центр» відмовити, зменшити проценти за користування кредитними коштами, посилаючись на чинне законодавство України. Однак, доказів надіслання (надання) копії відзиву та доданих до нього документів позивачу, відповідно до вимог ч. 4 ст. 178 ЦПК України, відповідачем не надано.
Відповіді на відзив до суду не надходило.
В судове засідання представник позивача ТОВ «Споживчий центр» не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в позовній заяві просила розглянути справу без її участі.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання повторно не з`явився, причину неявки до суду не повідомив, про дату та час розгляду справи, згідно із ст. 128 ЦПК України, повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом надіслання повісток про виклик до суду за його зареєстрованим місцем проживання, про що свідчать наявні в матеріалах справи рекомендовані повідомлення про невручення відправлення
У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.
24.11.2023 року за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства укладено електронний договір між ТОВ «Споживчий центр» та  ОСОБА_1 укладено електронний Кредитний договір №24.11.2023-100000866, на підтвердження чого  ОСОБА_1 , використовуючи електронний підпис одноразовим ідентифікатором, 24.11.2023 року підписав Пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), Заявку на отримання кредиту, підтверджено укладення кредитного договору та отримано на свій рахунок кошти у розмірі 10000,00 гривень, а отже акцептовано умови Договору. Кожна сторінка договору була підписана вищезазначеним ідентифікатором «А882». Таким чином, вказаний договір підписано електронним підписом, використання якого неможливе без проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, та без здійснення входу на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету. Позичальник ОСОБА_1  під час укладення кредитного договору № 24.11.2023-100000866 пройшов ідентифікацію шляхом використання Системи BankID Національного банку. Під час ідентифікації ОСОБА_1 з документів, створених на матеріальних носіях, та/або електронних даних було забезпечено однозначне встановлення фізичної особи. У вищевказаній пропозиції зазначено, що дана пропозиція про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферта) є пропозицією Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» укласти електронний кредитний договір (оферту) у порядку, передбаченому Законом України "Про електронну комерцію", і не є ні договором приєднання/його частиною у розумінні ст.634 Цивільного кодексу України, ні публічним договором у розумінні ст. 633 Цивільного кодексу України (п 1.1.).
Відповідно до умов кредитного договору № 24.11.2023-100000866 від 24.11.2023: дата надання/видачі кредиту – 24.11.2023; сума кредиту: 10000,00 гривень, строком на 140 днів. Дата повернення (виплати) кредиту – 11.04.2024. Процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається Кредит. Комісія, пов`язана з наданням Кредиту (надалі – "Комісія", економічна сутність – плата за надання Кредиту) – 15 % від суми Кредиту та дорівнює 1500,00 гривень. Комісія розраховується шляхом множення суми Кредиту (база розрахунку) на розмір Комісії у відсотковому значенні. Нараховується Кредитором та обліковується в день видачі кредиту. 
Згідно п. 3.1. За цим Договором Кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти, Комісію.
Пунктом 3.2. встановлено, що Кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Відповідно до п. 4.1. Договору Кредитодавець надає Позичальнику Кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб перерахування Позичальнику коштів у рахунок кредиту: банківський рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 5168-74ХХ-ХХХХ-3199.
Згідно п. 4.3. Договору Днем надання кредиту вважається: списання відповідної суми коштів з рахунку Кредитодавця , а днем погашення Кредиту/сплати платежу - день надходження коштів у касу Кредитодавця готівкою а б о зарахування на поточний рахунок Кредитодавця, що підтверджується випискою з поточного рахунку кредитодавця. 
Відповідно до п. 6.1. Договору Позичальник зобов`язався використати Кредит на зазначені в Договорі цілі, що не суперечать чинному законодавству України і забезпечити своєчасне повернення Кредиту та Процентів шляхом внесення в касу Кредитодавця готівкою або перерахування на рахунок Кредитодавця в такі терміни: а) повернення кредиту, сплата Процентів - у терміни та строки, вказані у Заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; б) неустойка, яка може бути нарахована Кредитодавцем за несвоєчасне виконання зобов`язань за цим Договором, - негайно, з моменту пред`явлення Кредитодавцем вимоги (усної чи письмової) про нарахування таких санкцій.
Відповідач отримав кредит в сумі 10000,00 гривень на свою платіжну карту № НОМЕР_1 *99 «MASTERCARD», що підтверджується квитанцією № 2395309901 від 24.11.2023 через платіжну систему «LiqPay» Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», яке співпрацює з ТОВ «Споживчий центр» за договором № 4507 про надання послуг в системі LiqPay від 01.11.2020 та надає послуги з переказу коштів в національній валюті. Для цього АТ КБ «ПриватБанк» отримало Ліцензію Національного банка України № 22 від 05.10.2011 року. 
Отже, ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за Договором виконано в повному обсязі.
Відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, станом на дату позовної заяви, станом на дату позовної заяви, утворилась заборгованість у розмірі 25499,95 гривень, що складається з: 10000,00 гривень - тіла кредиту, 13999,95 гривень - проценти, 1500,00 гривень - комісії (за надання кредиту), згідно наданої позивачем довідки-розрахунку про стан заборгованості ОСОБА_1  за кредитним договором №24.11.2023-100000866 від 24.11.2023.
Статтею 634 ЦК України передбачена можливість укладення договору приєднання, тобто договору, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.
Частиною 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (п. 11 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування»).
Тобто, споживчим є будь-який кредит наданий споживачу для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит (ч.ч. 1, 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування»).
Умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними (частина п`ята статті 12 Закону України «Про споживче кредитування»).
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 листопада 2021 року у справі № 740/3852/19 (провадження № 61-7745св21) зазначено, що: «відповідно до частини другої статті 215 ЦК України, якщо недійсність правочину встановлена законом, то визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Однак, у випадку невизнання іншою стороною такої недійсності правочину в силу закону та за наявності відповідного спору вимога про встановлення нікчемності може бути пред`явлена до суду окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У такому разі суд своїм рішенням не визнає правочин недійсним, а лише підтверджує його недійсність у силу закону у зв`язку з її оспоренням та невизнанням іншими особами. Такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів, як визнання правочину недійсним, застосовується до оспорюваних правочинів. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину».
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту.
Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Суд дослідив надані докази, і вважає, що відповідно до умов кредитного договору №13.07.2024-100000805 від 13.07.2024 товариство взяті на себе зобов`язання за договором виконало своєчасно і повністю, надало  ОСОБА_1  кредитні кошти у розмірі 10000,00 гривень, однак в порушення зазначених умов договору відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконав, отримані кредитні кошти не повернув.
Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 10000,00 гривень, та комісії за надання кредиту у розмірі 1500,00 гривень підлягають задоволенню.
Щодо правомірності розрахунку заборгованості по процентах за вказаним кредитним договором, суд виходить із наступного.
Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%. Вищезазначену статтю було доповнено частиною п`ятою згідно з Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ від 22.11.2023, який набрав чинності 24.12.2023.
При цьому, вищезазначеним Законом прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» також було доповнено пунктом 17, відповідно до якого: «Тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5% (з 24.12.2023 до 22.04.2024 включно); протягом наступних 120 днів - 1,5% (з 23.04.2024 включно до 20.08.2024 включно), з 21.08.2024 включно та надалі – 1%.
Згідно умов кредитного договору №24.11.2023-100000866 від 24.11.2023  ОСОБА_1 отримав кредитні кошти у розмірі 10000,00 гривень, строком на 140 днів (дата надання/видачі кредиту – 24.11.2023, дата повернення (виплати) кредиту – 11.04.2024), з процентною ставкою у розмірі 1% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит, що не суперечить положенням Закону України «Про споживче кредитування». Тобто розмір процентів за користування кредитними коштами за умов кредитного договору №24.11.2023-100000866 від 24.11.2023, мав би бути 14000,00 гривень (10000,00 грн х 140 днів х 1% в день). Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по процентам у розмірі 13999,95 гривень, а саме меншому за неведену у розрахунках суду, а тому заявлена позовна вимога щодо процентів користування кредитними коштами також підлягає задоволенню у повному обсязі.
Будь-яких доказів на спростування існуючої заборгованості за кредитним договором №24.11.2023-100000866 від 24.11.2023 відповідачем до суду не надано.
За таких обставин суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі.
Відповідно до платіжної інструкції №СЦ00048154 від 21.10.2025 року при пред`явленні позову до суду позивачем понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 гривень (коефіцієнт 0,8 від ставки судового збору визначеної Законом України «Про судовий збір»).
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме в розмірі 2422,40 гривень.
Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 258-259, 263-265, 274-279, 280-289 ЦП353, 354 ЦПК України, суд
ухвалив:
Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором №24.11.2023-100000866 від 24.11.2023 у розмірі 25499,95 (двадцять п`ять тисяч чотириста дев`яносто дев`ять) гривень 95 (дев`яносто п`ять) копійок, що складається з: 10000,00 гривень - тіла кредиту, 13995,95 гривень - проценти, 1500,00 гривень - комісії (за надання кредиту), а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 (сорок) копійок.
Рішення може бути оскаржене в загальному порядку до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 (тридцяти) днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Є.О. Бунін