ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33601 , м. Рівне, вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 лютого 2026 року'  Справа № 902/1529/23 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
Головуючий суддя Тимошенко О.М., суддя Олексюк Г.Є. ,  суддя Крейбух О.Г. 

секретар судового засідання Кравчук О.В. 
за участю представників:
скаржника: Сувалов В.О. (адвокат)
Сачанюка В.І.: Пинзар І.В. (адвокат)
арбітражний керуючий: Белінська Н.О.
кредитора ГУ ДПС: Островерх Р.В. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Вінницької області, постановлену 06.11.2025 суддею Тісецьким С.С. у м. Вінниця у справі № 902/1529/23
за заявою Приватного підприємства "Юридична компанія "ЛЕКС Г.С."
до Приватного акціонерного товариства "Інфракон"
про банкрутство

ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 10.01.2025 у даній справі відмовлено у задоволенні заяви ГУ ДПС у Вінницькій області від 19.09.2024 про покладення субсидіарної відповідальності та солідарне стягнення 8348820, 98 грн за доведення до банкрутства ПАТ "Інфракон" на ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ; затверджено звіт ліквідатора № 02-279/2785 від 18.06.2024 про нарахування і виплату грошової винагороди в сумі 48800 грн та витрат в сумі 30 грн за підсумками ліквідаційної процедури ПАТ "Інфракон"; затверджено звіт ліквідатора від 18.06.2024 за результатами проведення ліквідаційної процедури у справі № 902/1529/23 про банкрутство ПАТ "Інфракон" та ліквідаційний баланс ПрАТ "Інфракон"; ПрАТ "Інфракон" як юридичну особу ліквідовано та закрито провадження у справі № 902/1529/23.
Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 18.03.2025 ухвалу Господарського суду Вінницької області від 10.01.2025 року залишено без змін. Постановою Верховного Суду від 27.05.2025 постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 18.03.2025 та ухвалу Господарського суду Вінницької області від 10.01.2025 у справі № 902/1529/23 скасовано; справу № 902/1529/23 в скасованій частині передано на новий розгляд до Господарського суду Вінницької області. 
За результатами нового розгляду, ухвалою Господарського суду Вінницької області від 06.11.2025 у справі № 902/1529/23 задоволено заяву Головного управління ДПС у Вінницькій області б/н від 19.09.2024 про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями ПАТ "Інфракон" у справі № 902/1529/23 в повному обсязі; стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ "Інфракон" грошові кошти у розмірі 8348820, 98 грн, у якості субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями ПАТ "Інфракон".
Не погодившись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить останню скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви Головного управління ДПС у Вінницькій області відмовити.
Обґрунтовуючи доводи скарги ОСОБА_1 вказав про те, що викладені податковим органом у заяві твердження щодо наявності причинно-наслідкового зв`язку між умисними діями ОСОБА_1 , допущеними ним порушеннями діючого законодавства та негативними наслідками як для боржника у вигляді втрати платоспроможності, так і для його кредиторів у вигляді неотримання погашення грошових вимог заявлених до боржника, не доведені заявником відповідними письмовими доказами. 
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 09.12.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 06.11.2025 у справі № 902/1529/23; призначено справу до розгляду в судовому засіданні. 
Від Головного управління ДПС у Вінницькій області до апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого управління просило суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.
Від ОСОБА_2 до суду апеляційної інстанції також надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній підтримав її доводи та просив суд задовольнити, а оскаржувану ухвалу скасувати. Також від останнього надійшло клопотання, відповідно до якого учасник просив долучити до матеріалів справи бюджет ПАТ "Інфракон" на 2018 рік за підписом голови правління Сачанюка В.І.
Присутні у судовому засіданні представники учасників провадження у даній справі підтримали свої правові позиції. 
Згідно ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, відзивів на неї, а також перевіривши додержання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при постановлені оскаржуваної ухвали, заслухавши присутніх у судовому засіданні представників учасників провадження, Північно-західний апеляційний господарський суд зазначає таке.
Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 16.01.2024 відкрито провадження у справі про банкрутство ПАТ "Інфракон"; визнано вимоги кредитора - ПП "Юридична компанія "ЛЕКС Г.С." в сумі 1080000 грн; введено процедуру розпорядження майном боржника, призначено розпорядником майна арбітражного керуючого Потупало Н.І.
16.01.2024 здійснено офіційне оприлюднення повідомлення про відкриття провадження у справі про банкрутство ПАТ "Інфракон" на офіційному веб-порталі судової влади України.
Ухвалою суду від 29.02.2024 визнано грошові вимоги ПП "Юридична компанія "ЛЕКС Г.С.", встановлено перелік та розмір визнаних судом вимог кредиторів, що підлягають внесенню розпорядником майна Белінською Н.О. до реєстру вимог кредиторів ПрАТ "Інфракон" та призначено справу до розгляду в підсумковому засіданні на 20.03.2024.
03.04.2024 до суду від Головного управління ДПС у Вінницькій області надійшла заява від 03.04.2024 про визнання грошових вимог до боржника в розмірі 7397689, 93 грн.
Постановою місцевого господарського суду від 17.04.2024 визнано грошові вимоги Головного управління ДПС у Вінницькій області; боржника визнано банкрутом; відкрито ліквідаційну процедуру; ліквідатором призначено арбітражного керуючого Белінську Н.О.
19.09.2024 до суду першої інстанції від ГУ ДПС у Вінницькій області надійшла заява про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями ПрАТ "Інфракон" в розмірі 8348820, 98 грн на ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
За твердженнями податкового органу, під час позапланової виїзної перевірки ПАТ "Інфракон", яку оформлено актом № 347/0515/14310968 від 05.02.2020, встановлено заниження земельного податку, що підлягав сплаті за земельні ділянки № 0510100000:01:036:0169 площею 1,5402 га, № 0510100000:01:036:0170 площею 0,105 га, № 0510100000:01:036:0171 площею 0,45 га та № 0510100000:01:036:0172 площею 0,0204 га, в цілому в розмірі 2,1 га у розмірі у сумі 5085532, 40 грн, в т.ч. за 2016 рік в сумі 839454, 52 грн та 2017 рік в сумі 4246077, 88 грн. На підставі висновків акту № 347/0515/14310968 від 05.02.2020 було прийнято податкове повідомлення-рішення № 0002460515 від 18.03.2020, законність якого підтверджено постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 21.11.2023 у справі № 120/3482/20-а. Вказана вище сума 5085532, 40 грн, нарахована пеня 2090092, 58 грн та сума судового збору 6056 грн включені як кредиторські вимоги ГУ ДПС у Вінницькій області до реєстру кредиторських вимог ПАТ Інфракон у справі № 902/1529/23. Разом з тим, до реєстру кредиторських вимог ПАТ "Інфракон" включено кредиторські вимоги ПП Юридична компанія ОСОБА_3 в сумі 1167140 грн. Відтак, загальна сума включених до реєстру кредиторських вимог ПАТ "Інфракон" становить 8348820, 98 грн. Як встановлено перевіркою, відповідальними за фінансово - господарську діяльність ПрАТ "Інфракон" були голова правління ОСОБА_2 , у період з 01.01.2016 по 04.04.2018 та голова правління ОСОБА_1 у період з 05.05.2018 по 31.12.2018. Відтак, управління зазначило, що суб`єктами правопорушення, що призвело до банкрутства ПАТ "Інфракон", є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Також вказало, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від І3.09.2023 у справі № 127/6046/21 встановлено, що ОСОБА_2 , відповідно до наказу ПАТ "Інфракон" від 06.10.1994 № 230Д, працював на посаді голови правління ПАТ "Інфракон". Упродовж 2016-2017 років, ОСОБА_2 , перебуваючи за місцем розташування ПАТ "Інфракон", порушуючи вимоги п. п. 270.1.1 п. 270.1 ст. 270, п. 286.2 ст. 286 ПК України, шляхом заниження бази оподаткування та ставки податку за земельні ділянки з кадастровими номерами: № 0510100000:01:036:0169 площею 1.5402 га, № 0510100000:01:036:0170 площею 0,105 га, № 0510100000:01:036:0171 площею 0,45 га та 0510100000:01:036:0172 площею 0,0204 га, в цілому площею 2,1 га, що розташовані за адресою: м. Вінниця, вул. Київська, 16, і перебувають у користуванні товариства, діючи за попередньою змовою із головним бухгалтером ОСОБА_4 , умисно ухилився від сплати земельного податку у великому розмірі за період 2016-2017 років у сумі 5085532, 40 грн, в т.ч. за 2016 рік в сумі 839454, 52 грн та 2017 рік в сумі 4246077, 88 грн. Вказані особи самостійно декларували в податкових деклараціях № 9004867440 від 26.01.2016, № 9001949995 від 19.01.2017, № 9256804491 від 05.12.2017 та здійснювали обрахунок площі земельних ділянок № 0510100000:01:036:0169 площею 1,5402 га, № 0510100000:01:036:0170 площею 0,105 га, № 0510100000:01:036:0171 площею 0,45 га та №0510100000:01:036:0172 площею 0,0204 га, в цілому в розмірі 2,1 га, за адресою: м. Вінниця, вул. Київська, 16, тобто об`єкта оподаткування, який використовувався ПАТ "Інфракон" на підставі державного акта на право користування земельною ділянкою серії Б № 000045 від 1979, за рахунок земель Вінницького центрально-конструкторського бюро інформаційної техніки (рішення сесії Вінницької міської ради № 2283 від 27.02.2009). Згодом, на підставі рішення Вінницької міської ради № 879 від 29.09.2017 вищезазначені земельні ділянки передано ПАТ "Інфракон" в оренду, про що 20.10.2017 укладено договори оренди між Вінницькою міською радою та товариством. Згідно інформаційних довідок із відповідних реєстрів, за боржником було зареєстровано нерухоме майно (комплекс нежитловий за адресою вул. Київська, 16, м. Вінниця) загальною площею 23652, 6 кв.м за реєстраційним номером: 443309905101. Згідно фінансового звіту суб`єкта малого підприємництва на 31.12.2016 рік, за товариством на початок 2016 року рахувалося основних засобів на 6473, 0 тис. грн., а на кінець 2016 року розмір основних засобів становив 6066, 0 тис. грн. Згідно фінансового звіту суб`єкта малого підприємництва на 31.12.2017 рік вбачається, що за боржником на початок 2017 року рахувалося основних засобів на 6066,0 тис. грн., а на кінець 2017 року розмір основних засобів становив 5701, 0 тис.грн. Згідно фінансового звіту суб`єкта малого підприємництва на 31.12.2018 рік, за товариством на початок 2018 року рахувалося основних засобів на 5700, 0 тис. грн., а на кінець 2018 року розмір основних засобів становив 18,5 тис.грн. Окрім того, згідно наявного у матеріалах справи № 902/1529/23 договору від 05.07.2018 купівлі-продажу частки комплексу, ПрАТ "Інфракон", в особі голови правління ОСОБА_1 (продавець) та ТзОВ "Інвест Тауер" в особі директора ОСОБА_5 (покупець), уклали договір згідно якого ПрАТ "Інфракон" передав у власність ТзОВ "Інвест Тауер" 24/25 частки комплексу нерухомого майна загальною площею 22551,6кв.м., що розташований за адресою м. Вінниця, вул. Київська, 16. Ціна нерухомого майна за вказаним договором склала 2300000 грн без проведення експертної оцінки вартості вказаного комплексу. ТзОВ "Інвест Тауер" згідно відомостей із ЄДР та реєстраційних даних бази даних А1С Податковий блок, зареєстровано 05.06.2018, тобто за місяць до укладення вищевказаного договору. На сьогоднішній день керівником ТзОВ "Інвест Тауер" є ОСОБА_1 . Окрім того, позаплановою виїзною перевіркою встановлено, що товариство використовувало на підставі державного акту на право користування землею Б №000045 від 1979 року, згідно права постійного користування наступні земельні ділянки: з кадастровим номером 0510100000:01:036:0169 площею 1,5402 га, розташована за адресою вул. Київська, 16, м. Вінниця; з кадастровим номером 0510100000:01:036:0170 площею 0,105 га, розташована за адресою вул. Київська, 16, м. Вінниця; з кадастровим номером 0510100000:01:036:0171 площею 0,45 га. розташована за адресою вул. Київська, 16, м. Вінниця; з кадастровим номером 0510100000:01:036:0172 площею 0,0204 га. розташована за адресою АДРЕСА_1 . 20.10.2017 боржник відмовився від права постійного користування вказаними земельними ділянками та оформлено договори оренди № 02072, № 02073, № 02074, № 02075 на використання земельних ділянок строком до 29.09.2027. Згідно змісту угод про внесення змін до вказаних договорів оренди, ПАТ "Інфракон", в особі голови правління ОСОБА_1 , відступило право оренди земельних ділянок з кадастровими номерами 0510100000:01:036:0169, 0510100000:01:036:0170, 0510100000:01:036:0171, 0510100000:01:036:0172 на користь ТзОВ "Інвест Тауер", того ж підприємства якому відчужено комплекс нерухомого майна загальною площею 23652, 6 кв.м. де керівником на сьогодні являється ОСОБА_1 . Як вбачається із висновків позапланової виїзної перевірки та ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 13.09.2023 у справі № 127/6046/21, конкурсні кредиторські вимоги ГУ ДПС у Вінницькій області до ПрАТ "Інфракон" виникли у 2016 році на суму 839454, 52 грн та у 2017 році на суму 4246077, 88 грн. Відтак, управління вважає, що об`єктивна сторона правопорушення з доведення до банкрутства ПАТ "Інфракон" полягає в діях голови правління ОСОБА_2 щодо збільшення кредиторської заборгованості товариства у вигляді заниження сум земельного податку за 2016-2017року на суму 5085532, 40 грн. Об`єктивна сторона правопорушення з доведення до банкрутства ПАТ "Інфракон" полягає в діях голови правління ОСОБА_1 щодо виведення активів ПрАТ "Інфракон" у вигляді відчуження майнового комплексу та відступлення права оренди земельних ділянок за відсутності будь-яких інших ресурсів для погашення заборгованості ПАТ "Інфракон" по земельному податку. 
Відповідно, посилаючись на наведені обставини та положення ст. 61 КУзПБ, податковий орган просив суд покласти субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями боржника у розмірі 8348820, 98 грн на ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ; стягнути солідарно з останніх на користь товариства грошові кошти у розмірі 8348820, 98 грн, у якості субсидіарної відповідальності за його зобов`язаннями.
Згідно ч. 2 ст. 61 КУзПБ, під час здійснення своїх повноважень ліквідатор, кредитор має право заявити вимоги до третіх осіб, які відповідно до законодавства несуть субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями боржника у зв`язку з доведенням його до банкрутства. Розмір зазначених вимог визначається з різниці між сумою вимог кредиторів і ліквідаційною масою. У разі банкрутства боржника з вини його засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі з вини керівника боржника, які мають право давати обов`язкові для боржника вказівки чи мають змогу іншим чином визначати його дії, на засновників (учасників, акціонерів) боржника - юридичної особи або інших осіб у разі недостатності майна боржника може бути покладена субсидіарна відповідальність за його зобов`язаннями.
Стягнені суми включаються до складу ліквідаційної маси і можуть бути використані лише для задоволення вимог кредиторів у порядку черговості, встановленому цим Кодексом. Метою субсидіарної відповідальності як інституту є створення для кредиторів в межах справи про банкрутство додаткових гарантій захисту їх прав і законних інтересів та недопущення використання юридичної особи як інструменту безпідставного збагачення за чужий рахунок, відтак забезпечення стабільності функціонування ринку та фінансової дисципліни. Юридичним механізмом досягнення такої мети та недопущення використання юридичної особи як інструменту безпідставного збагачення за чужий рахунок є притягнення винних осіб у доведенні боржника до банкрутства, які використовували таку особу як прикриття ("вуаль") для досягнення своїх цілей (отримання доходів, матеріальної вигоди, зокрема через зловживання правом тощо), до додаткової (субсидіарної) відповідальності і стягнення на користь кредиторів непогашених у ліквідаційній процедурі кредиторських вимог.
Обумовлене ч. 2 ст. 61 КУзПБ господарське правопорушення, за вчинення якого засновники (учасники, акціонери), керівник боржника та інші особи, які мають право давати обов`язкові для боржника вказівки чи мають можливість іншим чином визначати його дії, можуть бути притягнуті до субсидіарної відповідальності поряд з боржником у процедурі банкрутства у разі відсутності майна боржника, має обґрунтовуватися судами шляхом встановлення складу такого правопорушення (об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони).
Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у певній сфері, у даному випадку - права кредитора (-ів) на задоволення його (їх) вимог до боржника у справі про банкрутство за рахунок активів боржника, що не можуть бути задоволені внаслідок відсутності майна у боржника; об`єктивну сторону такого правопорушення складають дії або бездіяльність певних фізичних осіб та/або юридичних осіб, пов`язаних з боржником, що призвели до відсутності у нього майнових активів для задоволення вимог кредиторів; суб`єктами правопорушення є особи визначені ч. 2 ст. 61 КУзПБ; суб`єктивною стороною правопорушення для застосування субсидіарної відповідальності є ставлення особи до вчинюваних нею дій чи бездіяльності (мотиву, мети, умислу чи необережності суб`єкта правопорушення).
Водночас, законодавцем не конкретизовано, які саме дії чи бездіяльність складають об`єктивну сторону такого правопорушення. Тому при вирішенні питання щодо кола обставин, які мають бути доведені суб`єктом звернення (кредитором) та, відповідно, підлягають встановленню судом для покладення субсидіарної відповідальності, мають братися до уваги також положення ч. 1 ст. 215 ГК України та підстави для порушення справи про банкрутство, з огляду на які такими діями можуть бути, зокрема: вчинення суб`єктами відповідальності будь-яких дій, направлених на набуття майна, за відсутності активів для розрахунку за набуте майно чи збільшення кредиторської заборгованості боржника без наміру її погашення; прийняття суб`єктами відповідальності рішення про виведення активів боржника, внаслідок чого настала неплатоспроможність боржника по його інших зобов`язаннях; прийняття суб`єктами відповідальності рішення, вказівок на вчинення майнових дій чи бездіяльності боржника щодо захисту власних майнових інтересів юридичної особи боржника на користь інших юридичних осіб, що мало наслідком настання неплатоспроможності боржника тощо.
Судова колегія відмічає, що для визначення статусу особи як відповідача по субсидіарній відповідальності за зобов`язаннями боржника суд, під час розгляду заяви про притягнення до субсидіарної відповідальності має з`ясувати наявність підстав для покладення на цих осіб субсидіарної відповідальності дослідити сукупність правочинів та інших юридичних дій, здійснених під впливом осіб, а також їх бездіяльність, що сприяли виникненню кризової ситуації, її розвитку і переходу в стадію банкрутства боржника.
Визначальним для застосування субсидіарної відповідальності є доведення відповідно до ч. 2 ст. 61 КУзПБ та з урахуванням положень ст. ст. 74, 76, 77 ГПК України причинно-наслідкового зв`язку між винними діями/бездіяльністю суб`єкта відповідальності та настанням негативних для боржника наслідків (неплатоспроможності боржника та відсутності у боржника активів для задоволення вимог, визнаних у процедурі банкрутства вимог кредиторів) обов`язок чого покладається на ліквідатора. Встановлення такого причинно-наслідкового зв`язку також належить до об`єктивної сторони цього правопорушення.
Статтею 61 КУзПБ закріплено правову презумпцію субсидіарної відповідальності осіб, що притягуються до неї, складовими якої є недостатність майна ліквідаційної маси для задоволення вимог кредиторів та наявність ознак доведення боржника до банкрутства.
Разом з цим, зазначена презумпція є спростовною, оскільки передбачає можливість відповідних осіб довести відсутність своєї вини у банкрутстві боржника та уникнути відповідальності. Спростовуючи названу презумпцію, особа, яка притягується до відповідальності має право довести свою добросовісність, підтвердивши, зокрема, оплатне придбання активу боржника на умовах, на яких за порівняних обставин зазвичай укладаються аналогічні правочини, та довівши, що вчинені за її участі (впливу) операції приносять дохід, відображені у відповідності з їх дійсним економічним змістом, а отримана боржником вигода обумовлена розумними економічними чинниками. Навіть за наявності цієї презумпції, саме на ліквідатора/кредитора покладено обов`язок довести обставини за яких вона застосовна у конкретній справі, в першу чергу недостатність ліквідаційної маси для задоволення вимог кредиторів і вже за встановлення таких обставин - наявність ознак доведення до банкрутства боржника, склад такого правопорушення.
Дослідження обставин поведінки (дій чи бездіяльності), яка має причинно-наслідковий зв`язок із відповідальністю, передбаченою ч. 2 ст. 61 КУзПБ, а також встановлення вини суб`єктів субсидіарної відповідальності у справі про банкрутство здійснюється судом, що вирішує спір про субсидіарну відповідальність у справі про банкрутство. Водночас при вирішенні питання щодо вини (виду вини) суб`єкта субсидіарної відповідальності, слід виходити з обов`язків та повноважень суб`єктів відповідальності щодо боржника, покладених на них законом та/або статутом, враховуючи при цьому положення ч. 1-3 ст. 4 КУзПБ.
Відсутність (ненадання) належних доказів на підтвердження елементів/складових об`єктивної сторони порушення, тобто дій/бездіяльності конкретної особи (суб`єкта) відповідальності, які підтверджують обставини доведення до банкрутства або банкрутства, спростовує наявність підстав для притягнення такої особи до відповідальності за доведення до банкрутства (банкрутства), а відтак - не надає можливості визначити суб`єкт відповідальності, встановити його вину у діях/бездіяльності та покласти субсидіарну відповідальність на такого суб`єкта.
Спеціальними умовами для субсидіарної відповідальності за дії/бездіяльність суб`єктів відповідальності, окрім вини, є наслідки у вигляді недостатності виявленого у процедурі банкрутства майна боржника, що підлягає включенню до ліквідаційної маси, для задоволення вимог кредиторів, різниця між вартісними показниками яких і є мірою субсидіарної відповідальності. Особи, які виступають від імені юридичної особи, зобов`язані діяти не лише в межах своїх повноважень, але й добросовісно й розумно. Між господарським товариством та його посадовою особою (зокрема директором чи генеральним директором) у процесі діяльності складаються відносини довірчого характеру, у зв`язку з чим протиправна поведінка зазначеної особи може виражатись не лише у невиконанні нею обов`язків, прямо встановлених установчими документами товариства, чи перевищенні повноважень при вчиненні певних дій від імені товариства, а й у неналежному чи недобросовісному виконанні таких дій без дотримання меж нормального господарського ризику, з особистою заінтересованістю чи при зловживанні своїм розсудом, прийнятті очевидно необачних чи марнотратних рішень. Недодержання принципу добросовісності перетворюється на винну поведінку, так як протиправне порушення суб`єктивних цивільних прав особи є прямим наслідком дій зобов`язаної особи, яка, виходячи з конкретних обставин, могла усвідомлювати характер своїх дій як таких, що можуть завдати шкоди.
Матеріалами справи стверджується, що згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ПАТ "Інфракон" зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з 12.10.2004 року. 
ОСОБА_6 був головою правління ПАТ "Інфракон" в період з 01.01.2016 по 04.04.2018, а ОСОБА_1 з 05.04.2018 по 31.08.2019.
Як вже вказано вище, за змістом акту ГУ ДПС у Вінницькій області від 05.02.2020 про результати позапланової виїзної документальної перевірки боржника, контролюючим органом проведено позапланову виїзну документальну перевірку платника з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2016 по 31.12.2018, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 31.12.2018, за результатами якої складено акт від 05.02.2020 № 347/0515/14310968. Відповідно до висновків акта перевірки контролюючим органом встановлено порушення товариством, зокрема, підпункту 270.1.1 пункту 270.1 статті 270, пункту 286.2 ст. 286 ПК України, в результаті чого занижено земельний податок всього в сумі 5085532, 40 грн, в тому числі за 2016 рік на 839454, 52 грн, за 2017 рік на 4246077, 88 грн. 
ПрАТ "Інфракон" у період з 2016-2017 року на праві постійного користування відповідно до Державного акту на право постійного користування землею Б № 0000045 від 1979 року, ним посвідчено право "Вінницького центрального конструкторського бюро інформаційної техніки" на безстрокове і безоплатне користування земельною ділянкою, використовувало земельну ділянку з кадастровим номером 0510100000:01:036:0169 площею 1, 5402 га, земельну ділянку з кадастровим номером 0510100000:01:036:0170 площею 0,105 га, земельну ділянку з кадастровим номером 0510100000:01:036:0171 площею 0,45 га та земельну ділянку з кадастровим номером 0510100000:01:036:0172 площею 0,0204 га. 
Суд відмічає, що зобов`язання зі сплати земельного податку виникли в силу вимог підпункту 270.1.1 пункту 270.1 ст. 270, п. 286.2 ст. 286 ПК України, а не дій чи бездіяльності ОСОБА_2 .
На підставі висновків акта перевірки 18.03.2020, прийнято податкове повідомлення-рішення № 0002460515, яким товариству збільшено суму грошового зобов`язання за платежем земельний податок на 5307597, 35 грн, з яких за основним платежем 4246077, 88 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями 1061519, 47 грн. 
З огляду на те, що як підтверджується матеріалами справи, ПрАТ "Інфракон" у період з 2016- 2017 рік використовувало земельну ділянку з кадастровим номером 0510100000:01:036:0169 площею 1,5402 га, земельну ділянку з кадастровим номером 0510100000:01:036:0170 площею 0,105 га, земельну ділянку з кадастровим номером 0510100000:01:036:0171 площею 0,45 га та земельну ділянку з кадастровим номером 0510100000:01:036:0172 площею 0,0204 га, то у розумінні положень ПК України є землекористувачем та зобов`язане сплачувати земельний податок в строки та у розмірах, встановлених ПК України. 
Відтак, зобов`язання зі сплати земельного податку всього в сумі 5085532, 40 грн, в тому числі за 2016 рік на 839454, 52 грн, за 2017 рік на 4246077, 88 грн випливають з положень закону, а не виникли внаслідок дій (правомірних чи неправомірних) голови правління ОСОБА_2 . 
Водночас, суд зауважує, що правомірність дій ОСОБА_2 не підлягають оцінці, оскільки дані зобов`язання не залежали від дій останнього, що підтверджено постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 21.11.2023 у справі № 120/3482/20-а.
Разом з цим, як зазначено вище, постановою суду від 17.04.2024 визнано грошові вимоги Головного управління ДПС у Вінницькій області до боржника у розмірі 7397689, 93 грн, з яких: 4246077, 88 грн основний платіж (третя черга задоволення), 1061519, 47 грн штрафні санкції (шоста черга задоволення), 2090092, 58 грн пеня (шоста черга задоволення), а також у розмірі 6056 грн витрати на сплату судового збору (перша черга задоволення).
При цьому, за період діяльності ОСОБА_2 на посаді голови правління у ПАТ "Інфракон" виникли зобов`язання зі сплати 4246077, 88 грн основного платежу земельного податку, в той час, як зобов`язання зі сплати 1061519, 47 грн штрафних санкцій (шоста черга задоволення) та 2090092, 58 грн пені (шоста черга задоволення) виникли вже після його звільнення. 
Окрім того, судова колегія зауважує, що боргові зобов`язання ПАТ "Інфракон" перед кредитором ПП "Юридична компанія " ОСОБА_3 " виникли в період, коли ОСОБА_2 не займав посаду голови правління товариства.
Так, відповідно до ухвали Господарського суду Вінницької області від 16.01.2024 у даній справі між ПП "Юридична компанія " ОСОБА_3 " та ПАТ "Інфракон" був укладений договір про надання юридичних послуг № 0024/2019, згідно з п. п. .1.1, 1.2 якого та актів про прийняття - передачі наданих послуг за період з лютого 2020 по січень 2023 ПП "Юридична компанія " ОСОБА_3 " надало послуги на суму 1080000 грн на умовах, визначених договором. У відповідності до п. п. 2.2.1, 3.2 договору ПАТ "Інфракон" повинні були сплатити суму коштів за надані послуги, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок виконавця замовником впродовж 3 банківських днів з моменту отримання рахунку.
В той же час, голова правління ОСОБА_2 був звільнений із займаної посади 04.04.2018 відповідно до наказу про звільнення від 04.04.2018 № 8-к. Таким чином, ПАТ "Інфракон" взяло на себе зобов`язання за договором про надання юридичних послуг № 0024/2019 від 01.01.2020, укладеним з кредитором ПП "Юридична компанія " ОСОБА_3 " вже після його перебування на посаді. 
Таким чином, неможливо стверджувати, що дії ОСОБА_2 призвели до неплатоспроможності ПАТ "Інфракон" в частині виконання зобов`язань перед ПП "Юридична компанія " ОСОБА_3 ", а відтак, висновки суду про необхідність покладення на нього субсидіарної відповідальності за даними зобов`язаннями не відповідають положенням КУзПБ.
Частиною першою ст. 619 ЦК України регламентовано, що договором або законом може бути передбачена поряд з відповідальністю боржника додаткова (субсидіарна) відповідальність іншої особи. 
Згідно ч. 2 ст. 61 КУзПБ України, у разі банкрутства боржника з вини його засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі з вини керівника боржника, які мають право давати обов`язкові для боржника вказівки чи мають можливість іншим чином визначати його дії, на засновників (учасників, акціонерів) боржника - юридичної особи або інших осіб у разі недостатності майна боржника може бути покладена субсидіарна відповідальність за його зобов`язаннями. 
Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_2 не приймав рішень та не вчиняв дій щодо взяття на себе зобов`язань перед ПП "Юридична компанія " ОСОБА_3 ", а тому покладення на останнього відповідальності за даними зобов`язаннями є неправомірним.
Щодо наявності преюдиціальних фактів, встановлених в межах справи № 127/6046/21 (провадження № 1-кп/127/265/21), колегія суддів зазначає, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 13.09.2023 у справі № 127/6046/21 клопотання захисників Кашпрук Т.В. та Зажирка Ю.Д. в інтересах обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , які обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 212 КК України, про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 49 КК України, - задоволено. Звільнено ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.
В силу приписів ст. 75 ГПК України, обвинувальний вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду, якою особу притягнуто до адміністративної відповідальності у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для господарського суду. Обставини, встановлені рішенням третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу, виправдувальним вироком суду у кримінальному провадженні, ухвалою про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності, підлягають доказуванню в загальному порядку при розгляді справи господарським судом. 
Відтак, обставини, викладені в обвинувальному акті, матеріалах кримінального провадження, ухвалі про закриття кримінального провадження не є преюдиціальними фактами, а підлягають доказуванню в загальному порядку. Враховуючи це, безумовне прийняття висновків, викладених в ухвалі Вінницького міського суду Вінницької області від 13.09.2023 у справі № 127/6046/21 як висновків щодо обставин справи при прийнятті оскаржуваної ухвали суперечить положенням ст. 75 ГПК України.
В свою чергу, в період перебування відповідача ОСОБА_1 на посаді голови правління ПрАТ "Інфракон" (з 05.04.2018 по 31.08.2019), останній не міг бути обізнаний про наяність податкового боргу в розмірі 5085532,40 грн та застосованих штрафних санкціях в сумі 2090092,58 грн, які виникли на підставі Акту позапланової виїзної перевірки від 05.02.2020 року.
Відповідно вчинені останнім правочини - угоди від 08.10.2018 про внесення змін до Договорів оренди земельних ділянок, а також договір від 05.07.2018 купівлі-продажу частки комплексу, за якими орендарем земельних ділянок та власником 24/25 частки комплексу нерухомого майна ПрАТ "Інфракон" стало ТОВ "Інвест Тауер", не можуть свідчити про вчинення останнім дій, умисно спрямованих на позбавлення юридичної особи-боржника ресурсів для погашення заборгованості по земельному податку та доведення боржника до банкрутства, позаяк такі правочини укладались в період відсутності будь-яких відомостей щодо існування заборгованості перед бюджетом. Аналогічно такі дії не можуть свідчити про наявність умислу щодо позбавлення можливості боржника здійснити погашення заборгованості перед ПП "Юридична компанія " ОСОБА_3 ", грошові вимоги якого виникли в період з 2020-2023 роки. 
Слід відмітити також, що вищевказані правочини не визнавались в судовому порядку фраудаторними або недійсними з інших підстав, а відтак в силу дій презумпції правомірності правочину (ст. 204 ЦК України) посилання податкового органу на занижену вартість продажу частки комплексу (без проведення експертної оцінки) є безпідставним. 
Отже, покладення субсидіарної відповідальності на ОСОБА_1 за відсутності доведення факту вчинення останнім винних дій (причинно-наслідкового зв`язку), є необгрунтованим та безпідставним. 
Також, судова колегія зазначає, що згідно наявного в матеріалах справи Аналізу виявлення ознак неплатоспроможності та ознак дій з приховування банкрутства, фіктивного банкрутства чи доведення до банкрутства ПАТ "Інфракон", проведеного ТзОВ "Прімум Верітас", встановлено, що протягом всіх аналізованих періодів у товариства наявні ознаки поточної неплатоспроможності. Показники, розраховані відповідно до Методичних рекомендацій, свідчать про відсутність ознак фіктивного банкрутства ПАТ "Інфракон". Фінансові показники, значно погіршились протягом 2019, що було пов`язано з продажем активів для погашення кредиторської заборгованості. Протягом 2020, 2021 фінансові показники значно не погіршились. Враховуючи дані системи показників оцінки фінансового стану ПАТ "Інфракон" та надані пояснення, економічні ознаки дій з доведення до банкрутства відсутні. У процесі аналізу не встановлено, що товариством подані недостовірні відомості про своє майно в фінансовій звітності або в інших документах, що свідчать про його фінансове та майнове становище. Ознаки дій з приховування банкрутства відсутні.
Судова колегія відмічає, що згідно ч. 1 ст. 69 ГПК України, експертом може бути особа, яка володіє спеціальними знаннями, необхідними для з`ясування відповідних обставин справи.
Статтею 98 ГПК України передбачено, що висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи. Суд має право за заявою учасників справи або з власної ініціативи викликати експерта для надання усних пояснень щодо його висновку. 
Згідно ст. 101 ГПК України, учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. 
За своєю правовою природою звіт із Аналізу виявлення ознак неплатоспроможності та ознак дій з приховування банкрутства, фіктивного банкрутства чи доведення до банкрутства ПрАТ "Інфракон", проведений ТзОВ "Прімум Верітас", є висновком експерта, що володіє спеціальними знаннями, необхідними для з`ясування ознак дій з приховування банкрутства, фіктивного банкрутства чи доведення до банкрутства.
ГУ ДПС у Вінницькій області не надало до суду жодних альтернативних висновків щодо наявності ознак дій з приховування банкрутства, фіктивного банкрутства чи доведення до банкрутства. 
Суд зауважує, що у випадках, коли одна зі сторін має сумніви щодо достовірності представлених доказів, вона має право ініціювати призначення експертизи. ГУ ДПС не зверталося до суду з таким проханням, що свідчить про відсутність заперечень проти висновків, представлених ТзОВ "Прімум Верітас". Під час розгляду справи податковий орган не подав жодних письмових заперечень або заяв, що свідчило б про сумнів у достовірності аналізу. Відтак, вказаний аналіз спирається на наявні факти та результати, які не були спростовані.
Разом з тим, суд зауважує, що неплатоспроможність боржника сама по собі не означає, що боржник доведений до банкрутства, та не доводить автоматично вину керівника боржника.
Отже, відсутність альтернативних висновків з боку ГУ ДПС у Вінницькій області та незаперечність представленого аналізу свідчать про відсутність вини ОСОБА_1 у доведенні ПАТ "Інфракон" до банкрутства.
Статтею 61 КУзПБ обумовлено, що ліквідатор або кредитор має право заявити вимоги до третіх осіб, які відповідно до законодавства несуть субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями боржника, виключно, якщо існує висновок про доведенням боржника до банкрутства.
Такі ж висновки кореспондуються із позицією Верховного Суду у Постанові від 30.10.2019 "у справі № 906/904/16 у якій вказано, що субсидіарна відповідальність - це самостійний цивільно-правовий вид відповідальності, який покладається на засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі керівника, при наявності підтвердження вини зазначених осіб у доведенні юридичної особи (боржника у справі про банкрутство) до стану неплатоспроможності.
Загальні умови та підстави для притягнення до субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника у справі про банкрутство визначені ГК України, ЦК України та КУзПБ.
Частиною 1 ст. 619 ЦК України визначено, що договором або законом може бути передбачена поряд із відповідальністю боржника додаткова (субсидіарна) відповідальність іншої особи.
Застосування субсидіарної відповідальності як одного з інструментів погашення кредиторських вимог у справах про банкрутство передбачено ч. 2 ст. 61 КУзПБ, в якій зазначено, що під час здійснення своїх повноважень ліквідатор має право заявити вимоги до третіх осіб, які відповідно до законодавства несуть субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями боржника у зв`язку з доведенням його до банкрутства.
Розмір зазначених вимог визначається з різниці між сумою вимог кредиторів і ліквідаційною масою.
У разі банкрутства боржника з вини його засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі з вини керівника боржника, які мають право давати обов`язкові для боржника вказівки чи мають змогу іншим чином визначати його дії, на засновників (учасників, акціонерів) боржника-юридичної особи або інших осіб у разі недостатності майна боржника може бути покладена субсидіарна відповідальність за його зобов`язаннями. Стягнені суми включаються до складу ліквідаційної маси і можуть бути використані лише для задоволення вимог кредиторів у порядку черговості, встановленому цим Кодексом.
Отже, у диспозиції ст. 61 КУзПБ закріплено складові субсидіарної відповідальності у процедурах банкрутства, до яких входять: недостатність майна ліквідаційної маси для задоволення вимог кредиторів та наявність ознак доведення боржника до банкрутства. 
Водночас, державою встановлено режим відповідальності за доведення до банкрутства у формі кримінальної відповідальності за ст. 219 КК України, а також у формі спеціальної відповідальності за статтею 61 КУзПБ. 
При цьому, якщо стаття 219 КК України передбачає у якості суб`єктивної сторони умисел та корисливий мотив, то для кваліфікації дій за ст. 61 КУзПБ форма вини та мотив мають факультативне значення. Про зазначене свідчить усвідомлений вступ на посаду керівника підприємства-боржника і обов`язок усвідомлення керівником та учасниками юридичної особи відповідальності за свої дії чи бездіяльність (такий висновок узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 29.06.2023 у справі № 923/1054/15).
Дослідження обставин поведінки (дій чи бездіяльності), яка має причинно-наслідковий зв`язок із відповідальністю, передбаченою ч. 2 ст. 61 КУзПБ, а також встановлення вини суб`єктів субсидіарної відповідальності у справі про банкрутство здійснюється судом, що вирішує спір про субсидіарну відповідальність у справі про банкрутство. Водночас при вирішенні питання щодо вини (виду вини) суб`єкта субсидіарної відповідальності, слід виходити з обов`язків та повноважень суб`єктів відповідальності щодо боржника, покладених на них законом та/або статутом, враховуючи при цьому положення ч. 1-3 ст. 4 КУзПБ.
Відсутність (ненадання) належних доказів на підтвердження елементів/складових об`єктивної сторони порушення, тобто дій/бездіяльності конкретної особи (суб`єкта) відповідальності, які підтверджують обставини доведення до банкрутства або банкрутства, спростовує наявність підстав для притягнення такої особи до відповідальності за доведення до банкрутства, а відтак - не надає можливості визначити суб`єкт відповідальності, встановити його вину у діях/бездіяльності та покласти субсидіарну відповідальність на такого суб`єкта (такий висновок узгоджується із правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду від 16.06.2020 року у справі № 910/21323/16, від 15.02.2022 у справі № 927/219/20.
Як вбачається з аналізу виявлення ознак неплатоспроможності та ознак дій з приховування банкрутства, фіктивного банкрутства чи доведення до банкрутства товариства, проведеного ТзОВ "Прімум Верітас", основні засоби товариства станом на 13.12.2021 відсутні. Коефіцієнт поточної (загальної) ліквідності свідчить про те, що товариство не має можливості розрахуватися з кредиторами. Частка власних оборотних коштів в їх загальній сумі у відсотках свідчить, що товариство не має можливості виконувати короткострокові зобов`язання за рахунок оборотних коштів. Коефіцієнт фінансової автономії на звітну дату становить менше граничного значення, що свідчить про залежність товариства від позикового капіталу протягом періоду, що розглядається. Фінансовий стан товариства є незадовільним, оскільки більшість економічних показників та коефіцієнтів, що характеризують ліквідність та фінансову стійкість товариства, є нижчими від нормативних значень. За результатами аналізу встановлено, що товариство є фінансово нестійким та не має змоги проводити незалежну фінансову політику, тобто, перебуває в стані неплатоспроможності. Станом на день звіту згідно відповідей ПАТ "Інфракон" товариство немає будь-яких активів. ПАТ "Інфракон" відсутні ознаки інвестиційної привабливості. Також в ході проведеного аналізу на предмет наявності (відсутності) ознак фіктивного, навмисного або прихованого банкрутства товариства, за результатами отриманих показників та коефіцієнтів було встановлено наступне.
Враховуючи дані аналізу, зроблено висновок, що протягом всіх аналізованих періодів у товариства наявні ознаки поточної неплатоспроможності. Показники розраховані відповідно Методичних рекомендацій, свідчать про відсутність ознак фіктивного банкрутства ПАТ "Інфракон". Фінансові показники, значно погіршились протягом 2019, що було пов`язано з продажем активів для погашення кредиторської заборгованості. Протягом 2020 - 2021 фінансові показники значно не погіршились. Враховуючи дані системи показників оцінки фінансового стану ПАТ "Інфракон" та надані пояснення, економічні ознаки дій з доведення до банкрутства відсутні. В процесі аналізу не встановлено, що товариством подані недостовірні відомості про своє майно в фінансовій звітності або в інших документах, що свідчать про його фінансове та майнове становище. Ознаки дій з приховування банкрутства відсутні.
Згідно п. 3.2. Наказу Міністерства економіки України № 14 від 19.01.2006, визначення ознак дій з доведення до банкрутства здійснюється за період, що починається за три роки до дати порушення справи про банкрутство, у разі наявності ознак неправомірних дій відповідальних осіб боржника, що призвели до його стійкої фінансової неспроможності, у зв`язку з чим боржник був не в змозі задовольнити в повному обсязі вимоги кредиторів або сплатити обов`язкові платежі. 
Відтак, відповідне майно, про яке було вказано податковим органом, було реалізовано більше ніж 3 роки тому.
З огляду на усе вищевикладене, апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що аргументи Головного управління ДПС у Вінницькій області, які наведені у заяві останнього, спростовуються усіма встановленими судами обставинами та наявними в матеріалах справи доказами, а тому не підлягають задоволенню. 
В силу приписів ст. 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.
Згідно до ч. 1 ст. 277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи наведені обставини, судова колегія констатує, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 частково знайшли своє правове підтвердження. Відповідно, ухвала Господарського суду Вінницької області від 06.11.2025 у справі № 902/1529/23 підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про відмову в задоволенні заяви Головного управління ДПС у Вінницькій області про покладення субсидіарної відповідальності та солідарне стягнення 8348820, 98 грн в якості субсидіарної відповідальності за доведення до банкрутства ПрАТ "Інфракон" на ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
Керуючись ст. ст. 269, 270, 271, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити. 
2. Ухвалу Господарського суду Вінницької області від 06 листопада 2025 року у справі № 902/1529/23 скасувати. Прийняти нове рішення.
В задоволенні заяви Головного управління ДПС у Вінницькій області про покладення субсидіарної відповідальності та солідарне стягнення 8348820, 98 грн в якості субсидіарної відповідальності за доведення до банкрутства ПрАТ "Інфракон" на ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у справі № 902/1529/23 відмовити. 
3. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.
4. Справу № 902/1529/23 повернути Господарському суду Вінницької області.

Повний текст постанови складено "20" березня 2026 року. 

Головуючий суддя Тимошенко О.М. 

Суддя   Олексюк Г.Є. 

Суддя   Крейбух О.Г.