ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 квітня 2026 року 
м. Київ
справа № 500/5906/24
адміністративне провадження № К/990/7084/26 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Блажівської Н.Є.,
суддів: Білоуса О.В., Желтобрюх І.Л.,
розглянувши у письмовому провадженні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Контінентал Фармерз Тернопіль» 
на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 3 грудня 2024 року (суддя Мартиць О.І.)
та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15 січня 2026 року (судді: Хобор Р.Б., Бруновська Н.В., Шавель Р.М.)
у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Мрія Фармінг Тернопіль» (нове найменуванн - Товариство з обмеженою відповідальністю «Контінентал Фармерз Тернопіль»)
до Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
УСТАНОВИВ:
1. ІСТОРІЯ СПРАВИ
1.1. Короткий зміст позовних вимог
Товариство з обмеженою відповідальністю «Мрія Фармінг Тернопіль» (далі також — Позивач, ТОВ «Мрія Фармінг Тернопіль»; Товариство, нове найменування - Товариство з обмеженою відповідальністю «Контінентал Фармерз Тернопіль») звернулося до суду з позовом до Південного Міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (далі також — Відповідач, контролюючий орган), у якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 28 травня 2024 року № 350/34-00-04-01-01.
Обґрунтовуючи позовні вимоги вказувало, що :
спірний розрахунок коригування був складений постачальником (ТзОВ «Техноторг») і передбачав зменшення суми компенсації вартості товарів, а отже, обов`язок щодо його реєстрації в ЄРПН покладався на покупця — Позивача;
згідно з нормами Податкового кодексу України (зокрема пункту 201.10 статті 201 та пункту 89 підрозділу 2 розділу XX; далі також- ПК України) для таких розрахунків коригування граничний строк реєстрації обчислюється не з дати їх складання постачальником, а з дня отримання такого розрахунку коригування отримувачем (покупцем);
фактично розрахунок коригування від постачальника отримано лише 18 липня 2022 року, що підтверджується відомостями з програмного забезпечення «M.E.Doc» (протоколами руху документа), і того ж дня забезпечив його реєстрацію в ЄРПН;
контролюючий орган безпідставно здійснив обчислення граничного строку реєстрації (до 15 липня 2022 року), виходячи виключно з дати складання документа, ігноруючи надані платником докази та пояснення щодо фактичної дати отримання документа через електронні системи зв`язку.
1.2. Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Тернопільський окружний адміністративний суд рішенням від 3 грудня 2024 року відмовив у задоволенні позову повністю, з посиланням на те, що 
позивач порушив граничний строк реєстрації розрахунку коригування № 4827 від 17 травня 2022 року в ЄРПН на 3 дні (зареєстрував 18 липня 2022 року при граничному строку — 15 липня 2022 року), що є підставою для застосування штрафу$
ПК України не визначає чіткого механізму фіксації дати отримання покупцем розрахунку коригування, тому платник податків повинен забезпечити реєстрацію у строки, визначені пунктом 201.10 статті 201 ПК України; 
надані Позивачем витяги з програмного забезпечення «M.E.Doc» щодо дати отримання документа від контрагента не підтверджують належним чином момент отримання документа і не звільняють від відповідальності; 
законодавство передбачає альтернативний механізм захисту прав покупця — подання заяви зі скаргою на постачальника, однак Позивач цим правом не скористався; 
позивач не довів відсутність можливості своєчасно виконати податковий обов`язок у порядку, встановленому для періоду воєнного стану. 
Восьмий апеляційний адміністративний суд постановою від 15 січня 2026 року залишив апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції — без змін.
Суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції та зазначив, що:
контролюючий орган діяв у межах повноважень, оскільки факт порушення строку реєстрації на 3 дні підтверджено документально; 
обов`язок забезпечити своєчасну реєстрацію покладено саме на платника податків, а несвоєчасне отримання документа від контрагента не звільняє від відповідальності, якщо платник не вжив усіх залежних від нього заходів (зокрема, не подав скаргу на постачальника); 
податкове повідомлення-рішення прийнято на підставі та у спосіб, визначені законодавством України.
2. ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
2.1. Доводи Позивача (особи, яка подала касаційну скаргу)
Так, Відповідач наполягає, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з неправильним застосуванням норм матеріального права, а підставою касаційного оскарження визначив пункт 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України).
Відповідач у касаційній скарзі зазначає, що суди попередніх інстанцій, вирішуючи спір, не врахували правових висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 28 квітня 2020 року у справі № 810/198/16, від 3 березня 2023 року у справі № 300/1765/19, від 23 січня 2025 року у справі № 280/4889/24, від 12 березня 2025 року у справі № 380/3834/24 та від 23 квітня 2025 року у справі № 380/16853/24, від 20 жовтня 2020 року у справі № 620/817/19, від 24 листопада 2021 року у справі № 200/12604/19-а, відповідно до яких: 
отримувач має можливість зареєструвати РК за умови виконання постачальником свого обов`язку зі своєчасного надіслання складеного ним РК на зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг отримувачу. А строки реєстрації РК, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, обраховуються від дня отримання такого РК до податкової накладної отримувачем (покупцем), а не від дати складання такого розрахунку; 
абзац 9 пункту 201.10 статті 201 ПКУ щодо того, що «абзац дев`ятий пункту 201.10 статті 201України дає підстави вважати, що він регулює саме фіксацію у квитанції дати надання РК в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, а не отримання такого РК»;
відомості програми M.E.Doc (програмного забезпечення для подання звітності до податкових органів та обміну юридично значущими первинними документами між контрагентами в електронному вигляді) є належними та допустимим доказами, з яких можливо ідентифікувати номер, зміст операцій, точну дату та час отримання та реєстрацію спірного розрахунку коригування до податкової накладної; 
положення пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) не надають право на звернення із заявою скаргою на продавця товарів у разі несвоєчасного надіслання покупцю розрахунку коригування.
З урахуванням викладених у касаційній скарзі доводів Відповідач просить скасувати постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15 січня 2026 року у справі № 500/5906/24 та рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 3 грудня 2024 року у справі № 500/5906/24 й ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов Товариства задовольнити повністю.
2.2. Позиція Відповідача, викладена у відзиві 
Відповідач не погоджується з доводами, викладеними у касаційній скарзі, та наводить свої аргументи щодо незгоди з ними.
Відповідач, посилаючись на норми ПК України, стверджує, що Позивач не дотримався встановлених вимог під час реєстрації відповідного розрахунку коригування. При цьому зазначає, що станом на дату складання акта інформація від Позивача про відсутність можливості своєчасно виконати податкові обов`язки не надходила. Зокрема, Позивач не повідомляв контролюючий орган про неможливість: дотриматися строків сплати податків і зборів; подати податкову звітність; зареєструвати податкові накладні та розрахунки коригування у відповідних реєстрах; подати електронні документи до контролюючого органу. 
З урахуванням цього просить Відмовити у задоволенні касаційної скарги Товариству. 
3. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДАМИ ПОПЕРЕДНІХ ІНСТАНЦІЙ
Відповідачем за результатами перевірки складено акт від 12 квітня 2024 року № 235/34-00-04-01-01/39980960, згідно з висновками якого Позивач допустив порушення вимог пункту 201.10 статті 201 ПК України щодо граничних термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних в ЄРПН, а саме розрахунку коригування № 4827 від 17 травня 2022 року до податкової накладної № 2631 від 22 лютого 2022 року: фактична дата реєстрації — 18 липня 2022 року; граничний строк — 15 липня 2022 року; прострочення — 3 календарні дні; сума ПДВ — 92 848,04 грн (зі знаком «–»). 
На підставі цього акта податковий орган прийняв податкове повідомлення-рішення від 28 травня 2024 року № 350/34-00-04-01-01, яким застосував до Позивача штраф у розмірі 9 284,80 грн.
Позивач оскаржив це рішення в адміністративному порядку, однак Державна податкова служба України рішенням від 15 серпня 2024 року № 25036/6/99-00-06-03-01-06 залишила скаргу без задоволення, а податкове повідомлення-рішення — без змін.
4. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
4.1. Оцінка доводів учасників справи й висновків судів першої та апеляційної інстанцій
Верховний Суд, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального та матеріального права в межах, встановлених статтею 341 КАС України, виходить з такого.
У розглядуваній справі спірним є питання відповідності вимогам частини другої статті 2 КАС України рішення Відповідача про нарахування штрафу. Позивач стверджує, що строк для реєстрації РК починається з дня його отримання, тоді як ГУ ДПС вважає, що строк обчислюється від дати складення, оскільки в ПК України відсутній механізм, за допомогою якого можна визначити дату отримання РК. 
Так, спірні правовідносини врегульовані положеннями ПК України.
Відповідно до пункту 192.1 статті 192 ПК України якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов`язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, складеному в порядку, встановленому для податкових накладних, та зареєстрованому в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Розрахунок коригування, складений постачальником товарів/послуг до податкової накладної, яка складена на отримувача – платника податку, підлягає реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних:
постачальником (продавцем) товарів/послуг, якщо передбачається збільшення суми компенсації їх вартості на користь такого постачальника або якщо коригування кількісних та вартісних показників у підсумку не змінює суму компенсації;
отримувачем (покупцем) товарів/послуг, якщо передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, для чого постачальник надсилає складений розрахунок коригування отримувачу.
Пункт 201.10 статті 201 ПК України визначає, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку – продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:
для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, – до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;
для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, – до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені;
для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача – платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, – протягом 15 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем).
Відповідно до пункту 25 Порядку заповнення податкової накладної затвердженої Наказом Міністерства фінансів України від 31 грудня 2015 року № 1307, розрахунок коригування, складений постачальником (продавцем) товарів (послуг) до податкової накладної, яка видана їх отримувачу - платнику податку, підлягає реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних:
постачальником (продавцем) товарів/послуг, якщо передбачається збільшення суми компенсації їх вартості на користь такого постачальника (продавця) або якщо коригування кількісних та вартісних показників у підсумку не змінює суму компенсації;
отримувачем (покупцем) товарів/послуг, якщо передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику (продавцю), для чого постачальник (продавець) надсилає складений розрахунок коригування отримувачу (покупцю). З цією метою постачальник (продавець) складає у загальному порядку розрахунок коригування, у верхній лівій частині якого робить відповідну помітку "X", та надсилає його отримувачу (покупцю). Накладання кваліфікованих електронних підписів посадових осіб постачальника (продавця) та отримувача (покупця) на такий розрахунок коригування здійснюється у порядку, визначеному законодавством.
Отже, зміст наведеного дає підстави вважати, що пункт 192.1 статті 192 ПК України визначає підстави та порядок складання РК, натомість пункт 201.10 статті 201 ПК України уточнює процедуру реєстрації РК у певний часовий період.
Варто зазначити, що Верховний Суд у постановах від 28 квітня 2020 року у справі № 810/198/16, від 3 березня 2023 року у справі № 300/1765/19 вже формував висновки щодо сфери дії статті 192 ПК України у схожих за змістом правовідносинах і указав, що отримувач має можливість зареєструвати РК за умови виконання постачальником свого обов`язку зі своєчасного надіслання складеного ним РК на зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг отримувачу.
У постанові від 23 січня 2025 року у справі № 280/4889/24 Верховний Суд сформував правовий висновок щодо застосування пункту 201.10 статті 201 ПК України, відповідно до якого строки реєстрації РК, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику обраховуються від дня отримання такого РК до податкової накладної отримувачем (покупцем), а не від дати складання такого розрахунку.
Аналогічний за змістом висновок сформував Верховний Суд і в постановах від 23 квітня 2025 року у справі № 380/16853/24, від 12 березня 2025 року у справах № 160/12120/24 та № 380/3834/24, на які також, зокрема, є посилання в касаційній скарзі.
У контексті наведеного Суд також вважає за необхідне зазначити, що частина друга статті 19 Конституції України зобов`язує органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Указана норма Конституції України означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
При цьому вжите законодавцем формулювання «на підставі» означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним.
«У межах повноважень» означає, що суб`єкт владних повноважень повинен приймати рішення та вчиняти дії відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх.
«У спосіб» означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури й форми прийняття рішення або вчинення дії та повинен обирати лише визначені законом засоби.
Тобто діяльність органів державної влади здійснюється відповідно до спеціальнодозвільного типу правового регулювання, яке побудовано на основі принципу «заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом». Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, що забезпечує введення владних функцій у законні рамки.
Виходячи з цього, суб`єкт владних повноважень, діючи на виконання саме приписів чинного закону, не може довільно тлумачити норми ПК України чи виходити за межі своїх повноважень. Податковий орган не має права самостійно встановлювати додаткові умови чи строки, не передбачені ПК України та іншими нормативно-правовими актами, такі як початок відліку строку з дати складання РК для цілей реєстрації останнього в ЄРПН. Його повноваження обмежуються контролем за дотриманням чітко визначених законом процедур, а перевищення цих меж суперечить принципу верховенства права.
Це ще раз підкреслює, що відповідальність покупця за своєчасну реєстрацію РК має базуватися виключно на об`єктивно встановленій даті отримання документа, а не на діях чи бездіяльності інших суб`єктів, зокрема постачальника чи ДПС.
Та обставина, що ПК України не передбачає механізму фіксації дати отримання покупцем РК не змінює змісту наведених норм та не дає правових підстав, щоб тлумачити їх таким чином аби початок відліку строку на реєстрацію РК, в якому передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, розпочинався саме з дня складення такого РК, або з інших дат, на яких наполягає Відповідач. 
Верховний Суд послідовно у своїх рішеннях підкреслював важливість дотримання суб`єктами владних повноважень принципу належного урядування, який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок, а державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.
Таким чином, тлумачення Відповідача, яке пов`язує початок відліку строку реєстрації з датою складання РК, а не з його отриманням, не лише не має нормативного підґрунтя, але й створює необґрунтовані перешкоди для платників податків у реалізації прав та обов`язків, що суперечить меті податкового законодавства - забезпеченню прозорості та справедливості у відносинах між платниками податків.
Разом з тим, суди першої та апеляційної інстанцій не враховували та не аналізували надані Позивачем докази й так і не встановили дійсної дати, коли Позивач отримав від свого контрагента відповідний розрахунок коригування, незважаючи на послідовну позицію Позивача з означеного питання під час судового розгляду.
Внаслідок приписів частини другої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, тобто об`єктом перегляду касаційним судом є виключно питання застосування права.
Суд касаційної інстанції, як суд права, не уповноважений оцінювати відповідність протоколів руху документа в програмному комплексі та витягів з ЄРПН критеріям належності, допустимості й достовірності, на які покликається як Позивач так і Відповідач, для підтвердження дати отримання РК. Таке повноваження виходить за межі його повноважень.
Оцінка доказів відповідно до вимог статті 90 КАС України (належність, допустимість, достовірність) у сукупності належить виключно до компетенції судів першої та апеляційної інстанцій. Саме суди попередніх інстанцій, які наділені повноваженням щодо встановлення фактичних обставин у справі, повинні досліджувати й аналізувати подані сторонами докази, щоб зробити обґрунтовані висновки щодо дати отримання РК.
Зміст оскаржуваних судових рішень свідчить, що суди попередніх інстанцій взагалі не досліджували, не аналізували та не оцінювали відповідні наявні у справі докази на предмет дати отримання відповідного рішення Позивачем. Без належної оцінки цих доказів неможливо встановити ключові факти, що впливають на правильність вирішення спору.
Проте, суди попередніх інстанцій неправильно протлумачивши норми права, оцінку таким доказам з урахуванням заперечень, висловлених податковим органом, не надавали.
Відсутність повноважень щодо встановлення дійсної дати отримання Позивачем відповідного розрахунку коригування, на чому наполягають сторони у цій справі, не дає можливості та правових підстав аби сформувати висновки щодо обґрунтованості чи необґрунтованості накладення на Позивача штрафних санкцій та відповідно перевірити відповідність такого податкового повідомлення-рішення передбаченим частиною другою статті 2 КАС України вимогам.
Отже, наведені вище допущені судами попередніх інстанцій процесуальні порушення унеможливлюють розгляд та оцінку Верховним Судом наведених в касаційній скарзі доводів по суті спору.
Суд наголошує, що виконання завдань адміністративного судочинства залежить від встановлення адміністративним судом у справі об`єктивної істини та правильного застосування норм матеріального та процесуального права. Відомості про обставини справи, на підставі яких суд приймає відповідне рішення по суті, повинні бути достовірними, достатніми, належними та допустимими.

4.2. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до частин першої, другої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з частиною другою статті 353 КАС підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 328 цього Кодексу.
Колегія суддів вважає, що неврахування судами попередніх інстанції дійсного змісту норми права, відповідної релевантної практики Верховного Суду, порушення норм процесуального та матеріального права, допущені судами першої та апеляційної інстанцій, недослідження доказів у справі дають підстави для направлення справи на новий розгляд.
Під час нового розгляду справи необхідно врахувати викладене, всебічно і повно з`ясувати всі фактичні обставини справи, з перевіркою їх належними та допустимими доказами та прийняти обґрунтоване і законне судове рішення із наведенням відповідного правового обґрунтування в частині прийняття чи відхилення доводів учасників справи.
Керуючись статтями 3, 345, 349, 353, 355, 359 КАС України, Суд 
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Контінентал Фармерз Тернопіль» задовольнити частково.
Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 3 грудня 2024 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15 січня 2026 року скасувати.
Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач Н.Є. Блажівська
Судді: О.В. Білоус
І.Л. Желтобрюх