ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

02 квітня 2026 року м. Житомир справа № 240/24354/25
категорія 106030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Романченка Є.Ю., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Бердичівської міської ради Житомирської області, Виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області, тимчасово виконуючого обов`язки Бердичівського міського голови секретаря Бердичівської міської ради Житомирської області Коляди Богдана Олександровича про визнання протиправним та скасування рішення, поновлення на роботі, 

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Бердичівської міської ради №2135 «Про ОСОБА_2 » від 30.09.2025 , відповідно до якого його звільнено з посади першого заступника Бердичівського міського голови в зв`язку з скороченням штату працівників з 03.10.2025 року;
- поновити його на посаді першого заступника Бердичівського міського голови у виконавчому комітеті Бердичівської міської ради Житомирської області, яку до моменту звільнення 03.10.2025 року він займав;
- стягнути з виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 03.10.2025 року до дня поновлення на роботі;
- визнати протиправною бездіяльність в.о. міського голови - секретаря Бердичівської міської ради Коляди Б.О., по відношенню до нього, як першого заступника міського голови, що виражаються у не запропоновані йому під час вивільнення посад:
- директора департаменту економічного розвитку Бердичівської міської ради
(створена рішенням БМР №2045 07.07.2025 року та затверджена розпорядженням міського голови №61/05-01 від 23.07.2025 року і була вакантною в період його звільнення);
- заступника Бердичівського міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради (створена рішенням БМР №2141 30.09.2025 року і була вільна на момент його звільнення);
- після поновлення його на посаді першого заступника Бердичівського міського голови, зобов`язати в.о Бердичівського міського голови Коляду Б.О., або іншу головну посадову особу територіальної громади міста Бердичева, яка буде діяти в інтересах Бердичівської міської ради на день винесення рішення по справі запропонувати йому зазначені в позовній заяві посади, а саме: директора департаменту економічного розвитку Бердичівської міської ради або заступника Бердичівського міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради.
В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що працював на посаді першого заступника Бердичівського міського голови з 14.12.2020 року. 
Повідомив, що рішенням Бердичівської міської ради №1412 від 11.06.2025 була скорочена посада першого заступника міського голови.
30.08.2024 року його було попереджено про вивільнення у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників. Під час повідомлення про вивільнення запропоновані не всі вільні вакантні посади, а ті які запропоновані не відповідають рівню та кваліфікації займаної посади та суттєво погіршують умови праці.
В подальшому рішенням Бердичівської міської ради від 30.09.2025 №2135 «Про ОСОБА_2 », позивача звільнено з посади першого заступника Бердичівського міського голови в зв`язку з скороченням штату працівників з 03.10.2025 року.
Вважає звільнення незаконним в зв`язку з тим, що звільнення здійснене з грубим порушенням трудового законодавства, а саме ст. ст. 5-1, 42, 42-1, 49-2 та ст. 43 Конституції України, а дії роботодавця при звільнені мають ознаки кримінального правопорушення відповідальність за які передбачено ст. 172 КК України.
Наголошує, що всі посади, які були включені до запропонованих 5-ти переліків вакантних посад не були рівнозначними та рівноцінними посаді першого заступника міського голови, яка була скорочена, обов`язки якого він виконував. Всі запропоновані вакантні посади допускали зміни його трудових прав в бік погіршення з ініціативи роботодавця.
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судових засідань.
19 листопада 2025 року на адресу суду від Бердичівської міської ради Житомирської області (Виконавчого комітету БМР та Виконуючого обов`язки Бердичівського міського голови секретаря Бердичівської міської ради Житомирської області Коляди Богдана Олександровича) надійшов відзив на позовну заяву в якому заперечують щодо задоволення позову.
У відзиві наголошують, що рішенням судів першої та апеляційної інстанції визнано правомірним рішення Бердичівської міської ради, яким скорочено посаду першого заступника Бердичівського міського голови, яку займав ОСОБА_1 .
На виконання рішення міської ради від 11.06.2024 №1412 прийнято розпорядження міського голови від 01.07.2024 №83/05-01 «Про створення комісії з персонального попередження працівників апарату Бердичівської міської ради і виконавчого комітету», яким створено комісію з персонального попередження працівників апарату Бердичівської міської ради і виконавчого комітету (надалі - Комісія) про вивільнення, у зв`язку з скороченням чисельності та штату працівників та запропоновано ОСОБА_1 усі наявні посади в Бердичівській міській раді.
Твердження позивача, що 30.08.2024 йому запропоновано не всі вільні вакантні посади просять визнати безпідставними, та такими, що не підтверджені належними доказами.
Зауважують, що звільнення з посади першого заступника міського голови є результатом волевиявлення депутатів цієї ради, які так само можуть скоротити дану посаду та звільнити особу з даної посади тощо. Водночас вже безпосередньо під час голосування мотиви, якими керувалися депутати міської ради, коли голосували «за» чи «проти» звільнення першого заступника в Бердичівській міській раді, є суто їхнім переконанням, вимагати обґрунтовувати чи пояснювати яке (при вирішенні питання про правомірність спірного рішення) немає підстав, що також не передбачено чинним законодавством України. Аналогічні правові висновки зроблені у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року у справі №806/1159/18.
Наголошують, що посади першого заступника та заступників Бердичівського міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради є виборними, а кандидатури обираються виключно за пропозицією міського голови.
У контексті спірних правовідносин призначення на виборну посаду заступника голови міської ради є результатом волевиявлення депутатів цієї ради, які так само можуть і достроково припинити повноваження на цій посаді.
Поновлення на посаді першого заступника Бердичівського міського голови неможливе, оскільки така посада відсутня в Бердичівській міській раді з 11.06.2024.
25.11.2025 на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив. Звертає увагу на той факт, що довіреності на представництво відповідача 1 та 2 підписані неналежною посадовою особою. просить відзив не враховувати. Наполягає на порушенні своїх прав діями і бездіяльністю відповідачів.
01.12.2025 на адресу суду надійшли заперечення на відповідь на відзив. Зауважують, що у відповіді на відзив позивачем переважно наведено оціночні судження без належного обґрунтування фактами. Оскільки посади першого заступника та заступників міського голови є виборними, у відповідача 3 не виникло обов`язку пропонувати кандидатуру позивача на посаду заступника.
Наголошено, що у Бердичівській міській раді відбулось скорочення чисельності та штату працівників, з метою дотримання вимог чинного законодавства та забезпечення дотримання трудових прав позивача, його за два місяці попереджено про вивільнення у зв`язку з скороченням чисельності та штату працівників та запропоновано продовжити роботу на одній із наявних у Бердичівській міській раді вакантних посадах (попередження наявне в матеріалах справи), проте позивач офіційно відмовився від запропонованих вакантних посад. У зв`язку з тим, що посада позивача належить до виборних посад і може бути звільнена лише за рішенням міської ради, так як є результатом волевиявлення депутатів цієї ради, які так само можуть скоротити дану посаду та звільнити особу з даної посади, тощо. До прийняття оскаржуваного рішення 30.09.2025 №2135 роботодавцем постійно вживалися заходи, щодо забезпечення можливості позивача продовжувати роботу і надавались переліки наявних вакантних посад в Бердичівській міській раді. Бердичівській міській раді відбулось скорочення чисельності та штату працівників, з метою дотримання вимог чинного законодавства та забезпечення дотримання трудових прав позивача, його за два місяці попереджено про вивільнення у зв`язку з скороченням чисельності та штату працівників та запропоновано продовжити роботу на одній із наявних у Бердичівській міській раді вакантних посадах (попередження наявне в матеріалах справи), проте позивач офіційно відмовився від запропонованих вакантних посад. У зв`язку з тим, що посада позивача належить до виборних посад і може бути звільнена лише за рішенням міської ради, так як є результатом волевиявлення депутатів цієї ради, які так само можуть скоротити дану посаду та звільнити особу з даної посади, тощо. До прийняття оскаржуваного рішення 30.09.2025 №2135 роботодавцем постійно вживалися заходи, щодо забезпечення можливості позивача продовжувати роботу і надавались переліки наявних вакантних посад в Бердичівській міській раді.
Ухвалою суду від 09.12.2025 з урахуванням предмету спору та характеру спірних правовідносин прийнято рішення перейти до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, призначено судове засідання на 23.12.2025.
Судове засідання 23.12.2025 не відбулось у зв`язку з повітряною тривогою в м. Житомирі.
07.01.2026 представником позивача подано заяву про зміну предмету позову.
Вказану заяву розглянуто у судовому засіданні 13.01.2026, у задоволенні заяви про зміну предмету позову позивачу відмовлено. В ході розгляду клопотань сторін витребувано документи у сторони відповідача. Засідання відкладено.
20.01.2026 представником позивача подано заяву про зміну назви заяви від 07.01.2026 з "про зміну предмету позову" на - "про збільшення позовних вимог".
В судовому засіданні 02.02.2026 оголошено перерву за клопотання позивача.
Судове засіданні 09.02.2026 відкладено у зв`язку з технічною неможливістю проведення судового засідання.
В судовому засіданні 10.02.2026 за результатами розгляду ухвалою повернуто позивачу заяву про збільшення позовних вимог у справі №240/24354/25. Задоволено клопотання про допит свідків, закрито підготовче провадження.
В судовому засіданні 02.03.2026 заслухано пояснення позивача та представників сторін, покази свідків, закінчено стадію з`ясування обставин справи, відбувся перехід для подальшого розгляду в порядку письмового провадження.
Дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, заслухавши пояснення сторін, їх представників, допитавши свідків, суд встановив наступне.
Рішенням Бердичівської міської ради від 11.12.2020 року №9 «Про затвердження на посади заступників Бердичівського міського голови» та розпорядженням Бердичівського міського голови від 14.12.2020 року №128/05-02 «Про першого заступника Бердичівського міського голови ОСОБА_1 » позивач працював на посаді першого заступника Бердичівського міського голови з 14.12.2020.
Рішеннями Бердичівської міської ради від 11.12.2020 №11 та №12 утворено виконавчий комітет Бердичівської міської ради, визначено його чисельність та затверджено його персональний склад.
11.06.2024 року рішенням Бердичівської міської ради №1412 «Про внесення змін до рішення Бердичівської міської ради від 18.03.2021 №165 «Про затвердження структури та загальної чисельності апарату Бердичівської міської ради та її виконавчих органів» (зі змінами)» була скорочена посада першого заступника міського голови.
Розпорядженням міського голови від 13.06.2024 №76/05-01 затверджено штатний розпис та посадові оклади апарату Бердичівської міської ради, виконавчого комітету, тощо.
Попередженням від 30.08.2024 першого заступника Бердичівського міського голови ОСОБА_1 попереджено про вивільнення, у зв`язку з скороченням чисельності та штату працівників. Одночасно запропоновано усі вакантні посади згідно наданого переліку.
Заявою №А-1539 від 30.08.2024 року позивач просив повідомляти його на протязі 1 року з моменту звільнення у разі прийняття на роботу працівників аналогічної кваліфікації, а саме заступника Бердичівського міського голови або першого заступника Бердичівського міського голови в спосіб передбачений законодавством.
На подальших сесіях міської ради депутати не підтримували включення до порядку денного питань про звільнення першого заступника міського голови, або ж голосували проти такого звільнення.
В подальшому рішенням Бердичівської міської ради від 30.09.2025 №2135 «Про ОСОБА_2 », позивача звільнено з посади першого заступника Бердичівського міського голови в зв`язку з скороченням штату працівників з 03.10.2025 року.
Наведені обставини свідчать, що позивач в період з 11.06.2024 по 03.10.2025 мав статус вивільненого працівника, однак фактично виконував обов`язки першого заступника міського голови.
Протягом вказаного періоду позивачу пропонувались п`ять переліків вакантних посад. Однак на жодну пропозицію позивач не погодився.
Вважає посади, включені до запропонованих переліків не були рівнозначними та рівноцінними посаді першого заступника міського голови, яка була скорочена, обов`язки якого він виконував. 
Зауважує, що всі запропоновані вакантні посади допускали зміни його трудових прав в бік погіршення з ініціативи роботодавця.
Наголошує, що новостворені посади, які задовольнили б трудовий інтерес позивача, йому не запропонували, чим також порушили його права.
З приводу спірних правовідносин, суд зазначає наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Україна є демократичною, правовою державою, в якій визнається і гарантується місцеве самоврядування, що є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції законів України (статті 1, 7, частина перша статті 140 Конституції України).
Частиною третьою статті 140 та частиною першою статті 144 Конституції України передбачено, що територіальна громада здійснює місцеве самоврядування в порядку, встановленому законом, безпосередньо або через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи; органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.
Спеціальним законом, який регулює правові, організаційні, матеріальні та соціальні умови реалізації громадянами України права на службу в органах місцевого самоврядування, визначає загальні засади діяльності посадових осіб місцевого самоврядування, їх правовий статус, порядок та правові гарантії перебування на службі в органах місцевого самоврядування є Закон України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 07.06.2001 № 2493-III (далі - Закон № 2493-III, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до ст. 1 Закону № 2493-III служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.
Згідно зі ст.2 Закону №2493-III посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.
Частина 3 ст.7 Закону №2493-III передбачає, що на посадових осіб місцевого самоврядування поширюється дія законодавства України про працю з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом.
Відповідно до статті 10 Закону №2493-III прийняття на службу в органи місцевого самоврядування здійснюється, зокрема, на посади заступників сільського, селищного, міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради, керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті ради, старости шляхом затвердження відповідною радою.
Частиною першою статті 20 Закону №2493-III передбачено, що крім загальних підстав, передбачених Кодексом законів про працю України, служба в органах місцевого самоврядування припиняється на підставі і в порядку, визначених Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні", цим та іншими законами України.
Слід зауважити, що доводи позивача щодо недотримання підстав звільнення, суд вважає необґрунтованими, оскільки стаття 20 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" визначає декілька видів підстав припинення служби в органах місцевого самоврядування, в тому числі і передбачених Кодексом законів про працю України.
Тобто, в даному випадку застосовується підстава передбачена КЗпП України, що визначена чинним законодавством та ніяким чином не порушує права позивача. 
Основними обов`язками посадових осіб місцевого самоврядування є, зокрема додержання Конституції і законів України, інших нормативно-правових актів, актів органів місцевого самоврядування; забезпечення відповідно до їх повноважень ефективної діяльності органів місцевого самоврядування; додержання прав та свобод людини і громадянина; постійне вдосконалення організації своєї роботи, підвищення професійної кваліфікації; сумлінне ставлення до виконання службових обов`язків, ініціативність і творчість у роботі; шанобливе ставлення до громадян та їх звернень до органів місцевого самоврядування, турбота про високий рівень культури, спілкування і поведінки, авторитет органів та посадових осіб місцевого самоврядування; недопущення дій чи бездіяльності, які можуть зашкодити інтересам місцевого самоврядування та держави (ст. 8 Закону № 2493-III).
Засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначено Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 № 280/97-ВР (далі Закон № 280/97-ВР у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Згідно з частиною першою статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі - Закон України №280/97-ВР) визначено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 26 Закону України №280/97-ВР виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, як затвердження за пропозицією сільського, селищного, міського голови структури виконавчих органів ради, загальної чисельності апарату ради та її виконавчих органів відповідно до типових штатів, затверджених Кабінетом Міністрів України, витрат на їх утримання.
Аналіз наведених норм чинного законодавства дозволяє зробити висновок, що саме органи місцевого самоврядування наділені законодавчим правом самостійно затверджувати структуру виконавчих органів, загальну чисельність апарату ради та її виконавчих органів виходячи з фінансових можливостей ради та користуючись типовими штатами попередніх років.
Слід звернути увагу, що ОСОБА_1 попередньо в судовому порядку оскаржено рішення Бердичівської міської ради №1412 від 11.06.2024 року «Про внесення змін до рішення Бердичівської міської ради від 18.03.2021 №165 «Про затвердження структури та загальної чисельності апарату Бердичівської міської ради та її виконавчих органів» (зі змінами)», яким скорочено посаду першого заступника міського голови.
Так рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 06.02.2025 у справі 240/16098/24, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26.08.2025 у задоволені позову ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення Бердичівської міської ради №1412 від 11.06.2024 року - відмовлено. Вказане рішення набрало законної сили 26.08.2025.
З огляду на наведене, судом у наявних правовідносинах не розглядаються обставини наявності підстав для звільнення першого заступника Бердичівського міського голови ОСОБА_1 .
Аналіз встановлених обставин справи дозволяє суду зробити висновок, що спірним у наявних правовідносинах є встановлення фактів дотримання відповідачами процедури такого звільнення.
Так, згідно частин 1-2 статті 49-2 Кодексу законів про працю (КЗпП) про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.
При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.
Норми ст.3 КЗпП визначають, що одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган, фізична особа, яка використовує найману працю, пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, у фізичної особи. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, у фізичної особи працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. 
Статтею 43 КЗпП визначено розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця за попередньою згодою виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).
Однак вимоги статті 43 КЗпП в силу ч.2 статті 5 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» у період дії воєнного стану до спірних правовідносин не застосовуються.
З метою виконання покладених обов`язків та реалізації прав осіб, за рішенням міської ради від 11.06.2024 №1412 міським головою 01.07.2024 №83/05-01 прийнято розпорядження «Про створення комісії з персонального попередження працівників апарату Бердичівської міської ради і виконавчого комітету», яким створено комісію з персонального попередження працівників апарату Бердичівської міської ради і виконавчого комітету про вивільнення, у зв`язку з скороченням чисельності та штату працівників та запропоновано ОСОБА_1 наявні посади в Бердичівській міській раді.
На засіданні вказаної вище Комісії 30 серпня 2024 року ОСОБА_1 попереджено про вивільнення, у зв`язку з скороченням чисельності та штату та запропоновано усі наявні вакантні посади в міській раді.
Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_1 з моменту повідомлення про вивільнення та до рішення про звільнення від 30.09.2025 пропонувались наступні переліки посад: станом на 30.08.2024; станом на 27.03.2025; станом на 01.07.2025; станом на 27.08.2025; станом на 25.09.2025.
Позивач відмовляючись зайняти будь-яку із запропонованих переліками посад зауважив, що серед наведених не було рівнозначної та рівноцінної посаді першого заступника міського голови, яка була скорочена, обов`язки якого він виконував.
Порушені права обґрунтовує тим, що всі запропоновані вакантні посади допускали зміни його трудових прав в бік погіршення з ініціативи роботодавця.
Водночас об`єктивних причин відмови від запропонованих посад не наводить.
Також позивачем у позові не вказано чим саме передбачений обов`язок роботодавця запропонувати йому саме рівноцінну та рівнозначну посаду посаді першого заступника міського голови, що в свою чергу ліквідована.
Суд звертає увагу, що згідно персонального складу виконавчого комітету Бердичівської міської ради, затвердженого рішенням від 11.12.2020 №12, посада першого заступника міського голови затверджена у одиничному числі.
Вказане свідчить, що повноцінно рівнозначної посади не існувало і раніше.
Як стверджує позивач, рівнозначними, на його думку, можуть бути заступники голови та начальники департаментів (управлінь).
Однак обґрунтування в чому саме полягає рівнозначність (рівноцінність) та чому не є рівнозначною, у наведеному випадку, наприклад, посада начальника відділу комунальної власності УЕР, та/або посада начальника відділу транспорту, торгівлі та якості надання послуг, що були запропоновані позивачу 30.08.2024.
Допитаний в якості свідка секретар Бердичівської міської ради ОСОБА_3 повідомив, що позивачу періодично надавався перелік вакантних посад, на жодну з них він не погоджувався.
Підтвердив, що у липні 2025 року була вакантною посада директора департаменту економічного розвитку Бердичівської міської ради, у вересні заступника Бердичівського міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради.
Наголосив, що посади першого заступника та заступників міського голови є виборними посадами. Кандидатура ОСОБА_1 на виборні посади ним не пропонувалась.
Допитані в якості свідка члени Комісії щодо вивільнення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 повідомили що з 07.07.2025 по 30.07.2025 була вільна посада директора департаменту економічного розвитку Бердичівської міської ради. На посаду призначено вивільненого працівника з резерву. Підтвердили, що посада заступника міського голови є виборною, кандидатура позивача не розглядалась.
Свідок ОСОБА_4 не змогла повідомити чи мав ОСОБА_1 першочергове право на зайняття такої посади.
Що стосується доводів позивача щодо неврахування відповідачем переважного права позивача на залишення на роботі, передбачених пунктом 12 статті 40 КЗпП України, суд зазначає наступне.
Частиною 1 статті 42 КЗпП України передбачено, що при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.
Правила статті 42 КЗпП України щодо врахування переважного права на залишення на роботі підлягають застосуванню, якщо відбувається часткове (не повне) скорочення рівнозначних (однотипних) посад, тобто частина посад скорочується, частина - ні, що дає можливість порівняти кваліфікацію та продуктивність праці працівників на рівнозначних (однотипних) посадах, які підлягають скороченню. У такому випадку переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається працівникам із урахуванням інших підстав, перелічених у частині другій статті 42 КЗпП України.
Отже, право на залишення на роботі, передбачене частиною першою статті 42 КЗпП України, враховується лише у разі скорочення однорідних професій та посад.
Дана позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18 жовтня 2023 року у справі № 210/6543/21.
Аналіз наведеного дозволяє зробити висновок, що у разі вивільнення працівників, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу, вживаються заходи щодо попередження про звільнення згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України.
На момент звільнення 30.09.2025, з переліку від 25.09.2025 позивач не погодився на жодну вакантну посаду (за попередніми переліками вакантних посад також не погоджувався), а тому, суд вважає, що відповідачем дотриманий порядок звільнення позивача у зв`язку зі скороченням посади першого заступника міського голови відповідно до п.1 ст. 40 Кодексу законів про працю України. Орган місцевого самоврядування попередив позивача про наступне звільнення та запропонував йому усі наявні вакантні посади (рівнозначні посади та нижчі відповідно до професійної підготовки та професійної компетентності), при цьому, пропонував їх декілька разів з урахуванням нових посад, які з`являлися в органі згідно зі штатним розписом після першої пропозиції, неодноразово вчиняв дії з метою ознайомлення позивача з переліком таких посад.
Позивач зі свого боку протягом цього періоду не виявив бажання продовжити з міською радою трудові відносини та не погодився на жодну із запропонованих йому вакантних посад.
Доводи позивача на думку суду, щодо незабезпечення йому переважного права залишитися на роботі не заслуговують на увагу, оскільки у вимірі встановлених у справі обставин, звільнення стало наслідком відмови від переведення на запропоновані посади, а не відсутності можливості запропонувати посаду, коли претендентів на відповідну посаду декілька.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах КАС ВС від 10 липня 2025 року у справі № 380/5244/22 від 19.03.2026 у справі № 320/13847/23.
З огляду на наведене, судом не встановлено обґрунтованих підстав для визнання протиправним і скасування рішення Бердичівської міської ради №2135 «Про ОСОБА_2 » від 30.09.2025, відповідно до якого його звільнено з посади першого заступника Бердичівського міського голови в зв`язку з скороченням штату працівників з 03.10.2025 року.
Позовні вимоги про поновлення позивача на посаді та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідними від вимог про скасування наказу про звільнення, а тому підстави для їх задоволення у суду також відсутні. 
Вимоги в частині визнати протиправною бездіяльність в.о. міського голови - секретаря Бердичівської міської ради Коляди Б.О., що виражається у не запропоновані йому під час вивільнення посад: директора департаменту економічного розвитку Бердичівської міської ради та заступника Бердичівського міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради та зобов`язати вчинити відповідні дії визнаються судом необґрунтованими враховуючи вищевикладені обставини справи, досліджені докази та пояснення свідків.
Так, позивачем не доведено наявність позачергового права на зайняття наведених вище посад, а тому його інтереси у наведеній частині також не можуть бути визнані судом порушеними.
Статтею 4 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" визначені основні принципи, на яких здійснюється служба в органах місцевого самоврядування, серед яких принцип самостійності кадрової політики в територіальній громаді.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду (постанова від 18 жовтня 2023 року у справі № 210/6543/21) під час вирішення спору між працівником і роботодавцем суд не вирішує питання про доцільність скорочення чисельності або штату працівників, а перевіряє наявність підстав для звільнення, тобто чи відбувалося скорочення штату або чисельності працівників та дотримання відповідної процедури.
Згідно вимог статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Суд також зважає на те, що відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідач на підставі належних, достовірних допустимих та достатніх доказів довів обґрунтованість та правомірність спірного рішення, а також дотримання процедури, що передувала звільненню позивача у зв`язку із скороченням штату Бердичівської міської ради.
З огляду на вищевикладене у задоволенні позову слід відмовити.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_1 ) до Бердичівської міської ради Житомирської області (пл. Центральна, 1,м. Бердичів,Житомирська обл., Бердичівський р-н,13301. РНОКПП/ЄДРПОУ: 13576960) , Виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області (пл. Центральна, 1,м. Бердичів,Бердичівський р-н, Житомирська обл.,13301. РНОКПП/ЄДРПОУ: 04053602) , Виконуючого обов`язки Бердичівського міського голови секретар Бердичівської міської ради Житомирської області Коляди Богдану Олександровичу (пл. Центральна, 1,м. Бердичів,Бердичівський р-н, Житомирська обл.,13301. РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ), про визнання протиправним та скасування рішення, поновлення на роботі, - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.Ю. Романченко

02.04.26