н\п 2-а/490/9/2026 Справа № 490/63/26

Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________________________
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 березня 2026 року м. Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого судді Гуденко О.А. , за участі секретаря Романової К.Т.,
позивача ОСОБА_1 , предситавника відповідача Цибко Д.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради про скасування постанови, -
ВСТАНОВИВ:
05.01.2026 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради, в якому він просить скасувати постанову про притягнення до адміністративної відповідальності №945 винесеною Адміністративною комісією адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради 24.12.2025 і закрити справу. стягнути з адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради області суму судового збору в розмірі 605,60 грн.
В обґрунтування позову посилається на те, що під час винесення розгляду справи комісією та винесення постанови було грубо порушено процедуру, яка передбачена Кодексом України про адміністративні правопорушення. Під час розгляду справи не було додержано вимог статті 279 КУпАП : 1. Адміністративна комісія одночасно розглядала дві справи - аналогічні за суттю, але за участі різних осіб, що притягуються до відповідальності. Розглядалась справа про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності одночасно із справою у відношення ОСОБА_2 . ОСОБА_2 є сторонньою особою і одночасний розгляд двох справ не передбачений законодавством.
Під час розгляду справи йому не було оголошено склад колегіального органу, який розглядав справу. Це порушення унеможливило подання клопотання про відвід окремих учасників. 
Ані до початку розгляду справи, ані під час розгляду йому не було роз`яснено права як особи, що притягається до відповідальності, які передбачено статтею 268 КУпАП, та ст. 63 Конституції України. Також не було надано можливості заявити будь-які клопотання (ознайомлення з матеріалами, залучення фахівця в галузі права та інше). Більш того, під час розгляду справи йому неофіційно повідомили, що незалежно від моєї позиції рішення про накладення штрафу вже прийнято. 
Під час визначення розміру штрафу членами комісії не було враховано ніяких обставин – майновий стан, ступінь провини, первинність правопорушення. Проте було враховано той факт, що одночасно розглядалось дві справи. В якості обгрунтування розміру штрафу головою комісії було наведено той факт, що для ОСОБА_2 мінімальний розмір штрафу 680 гривень, отже і на мене необхідно накласти такай саме штраф. Різниця в розмірах штрафів обумовлена тим, що ОСОБА_2 є фізичною особою-підприємцем в той час як я тимчасово не працюю і мінімальний розмір штрафу становить 340 гривень. Вважає, що обгрунтування розміру штрафу статусом третьої осіб є неприпустимим. 
Отже, всі ці обставини підтверджують порушення порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та притягнення особи до відповідальності, отже вважає притягнення до адміністративної відповідальності здійсненим з грубим порушенням вимог законодавства.
Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 09.01.2026 року відкрито провадження у справі.
Розгляд справи неодноразово відкладався за клопотанням представника відповідача та перебуванням судді у нарадчій кімнаті по кримінальній справі.
19.02.2026 року від представника відповідача надійшов відзив на позов,в якому заперечують проти позовної заяви в зв`язку з тим, що за наявних обставин відсутні правові підстави для задоволення позову.
По- перше, наявні законодавчо закріплені повноваження адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради щодо здійснення контролю за організацією робіт з утримання, благоустрою та санітарного очищення території району та дотримання Правил благоустрою на території району.
По-друге, 17.12.2025 головним завідувачем сектору з координації торгівлі та підприємництва адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради Ігнатенком К.В. було складено протоколи про адміністративне правопорушення № 126 у відношенні гр. ОСОБА_1 , згідно якого зафіксовано порушення п. 12.2.21 цих Правил. 
Стосовно розміщення рекламних засобів у м. Миколаєві – питання регулюється «Вимогами до розміщення зовнішньої реклами та вивісок у м. Миколаєві», затверджені рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради «Про затвердження Вимог до розміщення зовнішньої реклами та вивісок у м. Миколаєві» від 11.09.2024 № 1528 (далі - Вимоги до розміщення) та «Правилами розміщення зовнішньої реклами в м. Миколаєві», затверджені рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради «Про затвердження Правил розміщення зовнішньої реклами в м. Миколаєві» від 25.12.2024 № 2163 (далі - Правила розміщення). За таких обставин законодавчо встановлено обов`язок громадян та юридичних осіб щодо утримання об`єктів благоустрою та необхідності дотримуватись правил благоустрою території населених пунктів.
Враховуючи зміст п. 12.2.21 Правил, зафіксовано порушення у вигляді самовільного встановлення спеціальних конструкцій зовнішньої реклами. Тобто, наявний факт розміщення спеціальної конструкції зовнішньої реклами без відповідних дозвільних документів. Зазначені обставини було роз`яснено Порушнику на засідання Комісії.
Щодо зауважень позивача, що Комісія одночасно розглядала дві справи одночасно. Згідно ст. 249 КУАП: «Справа про адміністративне правопорушення розглядається відкрито...». аявність при розгляді справи інших осіб нормами КУАП не заборонена. 
Щодо зауважень позивача, що Комісією не було оголошено складу колегіального органу. – то механізм оголошення не визначено законом, тобто не визначено яким саме чином особа має бути ознайомлена зі складом органу, ствердження порушника щодо порушення норм КУАП є безпідставними, тим більше що протокол засідання Комісії містить інформацію про склад органу, який розглядає справу, за такого порушник ознайомлений з відповідною інформацією шляхом ознайомлення з протоколом розгляду адміністративної справи - що підтверджується його власноручними поясненнями та підписом.
Щодо зауважень позивача відносно не роз`яснення його прав, то нормами КУАП не визначено, яким чином (у який спосіб) та які саме статті законодавчих актів мають роз`яснюватись особі яка притягується до адміністративної відповідальності. За такого ствердження позивача щодо порушення його прав є безпідставними з огляду на той факт, що роз`яснення порушнику його прав шляхом ознайомлення останнього зі змістом статей 268 КУАП та/або ст. 63 Конституції України не передбачено Законом. 
Щодо зауважень позивача відносно не надання можливості заявляти клопотання - то пояснення особи яка притягується до адміністративної відповідальності не містять інформації про факт не можливості надати клопотання. Звернення (клопотання) позивача до Комісії не надходили.
Щодо зауважень порушника відносно не врахування обставин, які мають значення для розгляду справи, то зауважує, що звернення (клопотання) порушника до Комісії не надходили.
Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав , викладених в позові. Суду пояснив, що під час розгляду аддімінстартивної справи йому взагалі не було оголошено складу адміністративної комісії та не було роз`яснено його прав. Він не знав, якими правами він може скорситатися, а якими ні. він намагався надати пояснення по суті справи, проте його ніхто не слухав, одразу пояснивши, що рішенян вже прийнято і він може його оскаржити до суду. Якщо б йому було роз`яснено його права, він можливо і заявляв би якісь клопотання, долучав докази, але він не знав про таке, про що і зазначив в своїх поясненнях в протоколі зщасідання, але який йому надали вже після того, як розгляд справи завершився, отже його такі заперечення вже ні на що не вплинули.
При цьому він не оспорює матеріальну складову правопорушення, оскільки по суті справа фактично і не розглядадася. Ця спірна вивіска по теперішній час ним не демонтована, оскільки він не погодився з оскаржуваною постановою. 
Представник відповідача Цибко Д.В. в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову. Зазначив, що оскільки нормами КУпАП не передбачено порядок розгляду адіміністративних справ, то позивач і не може посилатися на його порушення. Можливо, на початку розгляду справи ОСОБА_1 і не було оголошено склад адміністративної комісії, але ж прізвища присутніх осіб були зазначені в протоколі засідання комісії та постанові, які йому були тут же вручені. Щодо роз`яснення прав, то секретарем комісії Гур`янову В.С. було повідомлено про його право надати пояснення по суті справи та оскаржити рішення по суті. Правопорушник надав певні пояснення, клопотань від нього не надходило - отже його прваа не були порушені жодним чином таким "незачитуванням в повному обсязі ст. 268 КУпАП".
Вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.
03.04.2025 року Департаментом архітектури та містобудування ММР видано Наказ «Про демонтаж рекламних засобів», згідно якого постановлено в 10-денний термін здійснити комплекс заходів з демонтажу засобів зовнішньої реклами, вказаних у додатку до цього наказу, що передбачає собою відокремлення рекламного засобу разом з основою та кріпленням від місця їх розташування : Вивіска лайт-бокс з написом «Конфіскат. одяг.взуття» на фасаді будинку за адресою: вул. Шевченка, 61/6 в м.Миколаєві - входить до доданого переліку (№6 в Додатку).
17.12.2025 головним завідувачем сектору з координації торгівлі та підприємництва адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради Ігнатенком К.В. було складено протокол про адміністративне правопорушення № 126 у відношенні гр. ОСОБА_1 . Згідно змісту протоколу № 126 від 17.12.2025 зафіксовано порушення п. 12.2.21 Правил, а саме: «Самовільне встановлення літніх майданчиків, відгороджень, постійної і тимчасової огорожі, риштування, палаток, спеціальних конструкцій зовнішньої реклами (несвоєчасна їхня перереєстрація), місць торгівлі з лотків, автомобілів, причепів, столиків, візків тощо у не відведених для цього місцях та без наявності відповідного дозволу на фасаді будинку за адресою: АДРЕСА_1 , «КОНФІСКАТ». 
ОСОБА_1 зазначив на протоколі наступні пояснення : «вивіска змонтована в 2020 році до видачі наказу. В подальшому ніяких повідомлень з боку органів місцевого самоврядування не поступало». Протокол складався в присутності ОСОБА_1 , та вручено йому копію, про що свідчить його підпис, також він розписався щодо отримання повістки на засідання комісії на 24.12.2015 року на 14.000 годин. Отже, позивач був повідомлений про час та місце розгляду адміністративної справи завчасно та належним чином.
Також ОСОБА_1 розписався в протоколі в тому, що ознайомлений з правами відповідно до ст. 256 та 268 КУпАП.
До протоколу додано фотографії, на яких зафіксовано розміщення спірної зовнішньої реклами.
Як вбачається з протоколу від 24.12.2025 року засідання Адміністративної комісії адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради (далі - Комісія), Протокол про адміністративне правопорушення за № 126 від 17.12.2025 року з доданими до них матеріалами розглянуто Комісією у складі шести посадових осіб адміністрації Центрального району м.Миколаєва в присутності особи, щодо якої вирішується питання про притягнення до відповідальності ОСОБА_1 . Комісією розглянуто матеріали справи, заслухано пояснення ОСОБА_1 , який пояснив, що «Постанова винесена з порушенням порядку розгляду справи, а саме без представлення осіб , що розглядають , та без ознайомлення з правами». 
За результатами розгляду справи стосовно ОСОБА_1 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення № 945 від 24.12.2025 та притягнуто вказану особу до адміністративної відповідальності за порушення ст. 152 КУпАП у вигляді накладення штрафу у розмірі: 680 грн. 00 коп. 
Постановою серія №945 від 24.12.2025, що була винесена Адміністративною комісією адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 152 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 грн. Зазначено, що ОСОБА_1 17.12.2025 року о 13:45 порушив п 12.2.21 «Правил благоустрою санітарного утримання територій, забезпечення чистоти і порядку в м.Миколаєві» від 19.04.2007 № 12/21 , а саме «самовільно встановив спеціальну конструкцію зовнішньої реклами на фасаді будівлі за адресою: АДРЕСА_1 (магазин «КОНФІСКАТ)». Копію постанови позивачеві вручено особисто.
Вирішуючи питання щодо обґрунтованості позовних вимог суд зазначає таке.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Цей принцип також передбачає, що особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Формування змісту та обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача.
Зміст позовної заяви свідчить про те, що позивач не оспорює сам факт допущеного порушення щодо самовільного розміщення рекламних засобів, а звертає увагу на порушення ст. 279 КУпАП щодо процедури розгляду справи .
Згідно зі ст. 152 КУпАП порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двадцяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб`єктів підприємницької діяльності - від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Тобто, стаття 152 КУпАП передбачає відповідальність за порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів.
Згідно п. 5 ч. 1 ст. 16 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» на об`єктах благоустрою забороняється самовільно встановлювати об`єкти зовнішньої реклами, торговельні лотки, павільйони, кіоски тощо.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить затвердження правил благоустрою територій населених пунктів.
Відповідно до ст. 42 Закону України “Про благоустрій населених пунктів” порушенням Правил благоустрою, санітарного утримання територій забезпечення чистоти і порядку в м. Миколаєві вважається: за пунктом 12.2.21 - самовільне встановлення літніх майданчиків, відгороджень, постійної і тимчасової огорожі, риштування, палаток, спеціальних конструкцій зовнішньої реклами (несвоєчасна їхня перереєстрація), місць торгівлі з лотків, автомобілів, причепів, столиків, візків тощо у не відведених для цього місцях та без наявності відповідного дозволу.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 279 КУпАП регламентовано, що розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.
Представником відповдіача під час судового засідання не надано суду переконливих доказів про дотримання секретарем та заступником голови комісії порядку розгляду справи , регламентованого ст. 279 КУпАП, не заперечені навіть твердження позивача про не оголошення правопорушнику сколаду колегіального орагу - адміністративної комісії адімінстрації Центрального району м.Миколаєва. 
Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24 листопада 2000 року). Обвинувачення, не підтверджене належними та допустимим доказами взагалі, має бути визнано таким, що ґрунтується на припущеннях.
Отже, ніхто не може бути підданий заходу впливу, в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом, що повністю резюмується з положеннями ст. 62 Конституції України, відповідно до якої особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, і ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не грунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст.62 Конституції України).
Відповідно до ст. 252 КУпАП висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка доведена в законний спосіб.
Відповідно до п. 44 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», до виключної компетенція сільських, селищних, міських рад належить, серед іншого, встановлення відповідно до законодавства правил з питань благоустрою території населеного пункту, забезпечення в ньому чистоти і порядку, торгівлі на ринках, додержання тиші в громадських місцях, за порушення яких передбачено адміністративну відповідальність.
Рішенням Миколаївської міської ради від 23.02.2017р. № 16/32 «Про затвердження Положень про виконавчі органи Миколаївської міської ради», було затверджено «Положення про адміністрацію Центрального району Миколаївської міської ради». Згідно вказаного нормативного документу адміністрація Центрального району Миколаївської міської ради наділена повноваженнями щодо: ”п.3.4.3. Організація та контроль за дотриманням Правил благоустрою, санітарного утримання територій, забезпечення чистоти і порядку в м. Миколаєві на території району. п.3.4.10. Розгляд скарг, заяв, звернень громадян та суб`єктів господарювання з питань благоустрою відповідно до повноважень адміністрації району». Вказані повноваження здійснюються у відповідності до «Правил благоустрою, санітарного утримання територій, забезпечення чистоти і порядку в м. Миколаєві», затверджені рішенням Миколаївської міської ради «Про внесення змін та доповнень до рішення Миколаївської міської ради від 19.04.07 № 12/21, зі змінами та доповненнями, затвердженими рішенням Миколаївської міської ради «Про затвердження Правил благоустрою, санітарного утримання територій, забезпечення чистоти і порядку в м. Миколаєві» від 16.05.2013 № 28/10 .
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.255 КУпАП повноваження складання протоколів про адміністративне порушення за правопорушення, передбачені ст.152 КУпАП мають посадові особи, уповноважені на те виконавчими комітетами (а у населених пунктах, де не створено виконавчих комітетів, - виконавчими органами, що виконують їх повноваження) сільських, селищних, міських рад. Згідно ст. 218 КУпАП адміністративні комісії при виконавчих органах міських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 152 КУпАП.
Отже, адміністративна справа була розглянута компетентним органом,  уповноваженим розглядати справи про адміністративні правопорушення, відповідно ст. 213 КУпАП. 
Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Як вбачається з протоколу від 24.12.2025 року, на засіданні були присутні шість членів комісії з восьми , отже адміністративна справа розглянута повноважним складом колегіального органу. 
Відповідно положень ст. 216 КУпАП, адміністративні комісії мають право розглядати справи про адміністративні правопорушення при наявності не менш як половини членів їх складу, а виконавчі комітети сільських, селищних, міських рад - при наявності не менш як двох третин від загального складу виконавчого комітету.
Щодо посилання позивача на те, що адміністративна комісія одночасно розглядала дві справи - аналогічні за суттю, але за участі різних осіб, що притягуються до відповідальності, тобто справа про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 одночасно із справою у відношення ОСОБА_2 – то таке не може бути прийнято судом до уваги, адже не підтверджено жодними належними та допустимими доказами ( пояснення свідків, письмові докази тощо). Щодо посилання позивача на те, що під час визначення розміру штрафу членами комісії не було враховано ніяких обставин – майновий стан, ступінь провини, первинність правопорушення, але було враховано розмір штрафу для ОСОБА_2 – то таке також не може бути прийнято судом до уваги, адже ґрунтується виключно на припущеннях позивач по справі.
Щодо посилання позивача на те, що ані до початку розгляду справи, ані під час розгляду йому не було роз`яснено мої права як особи, що притягається до відповідальності, які передбачено статтею 268 КУпАП, та ст. 63 Конституції України та не було надано можливості заявити будь які клопотання (ознайомлення з матеріалами, залучення фахівця в галузі права та інше) – то таке дійсно представником відповідача нне спростовано, навіть ав протоколі засіданні комісії від 24.12.2025 року не зазначено про роз`яснення прав особам, які приймають участь у справі.
Згідност. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Як передбачено п. «а» ч. 3 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього. 
При цьому особі повинно бути забезпечено реалізацію її права на захист, яке полягає у наданні їй можливості надавати усні або письмові пояснення щодо пред`явленого їй обвинувачення, збирати та подавати докази, брати особисту участь у провадженні, користуватись правовою допомогою захисника, реалізовувати інші процесуальні права, передбачені, зокрема КУпАП.
Надання детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та забезпечення її права на захист є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду. Нероз`яснення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, в момент складання протоколу про адміністративне правопорушення її процесуальних прав, або ж відсутність відповідної відмітки про неможливість реалізації роз`яснення таких, є завадою для забезпечення справедливого судового розгляду та захисту прав особи.
Із системного аналізу норм КУпАП вбачається, що процесуальні права та обов`язки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються як уповноваженим на складання протоколу суб`єктом на момент його складання, так і відповідною посадовою особою чи головуючим на засіданні колегіального органу при розгляді справи. 
Особа не повинна доказувати свою невинуватість і її поведінка вважається правомірною, доки не буде доведено зворотне. Згідно з приписами ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Суд зауважує, що позивачем ані при надання пояснень адміністративній комісії під час розгляду справи, ні при зверненні до суду з цим позовом не надано жодного доказу і навіть пояснень стосовно суті інкримінуємого йому правопорушення , а саме щодо дотримання ним вимог до розміщення зовнішньої реклами та вивісок у м. Миколаєві», затверджені рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради «Про затвердження Вимог до розміщення зовнішньої реклами та вивісок у м. Миколаєві» від 11.09.2024 № 1528, та правил розміщення зовнішньої реклами в м. Миколаєві», затверджені рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради «Про затвердження Правил розміщення зовнішньої реклами в м. Миколаєві» від 25.12.2024 № 2163 - при встановленні спеціальної конструкції зовнішньої реклами на фасаді будівлі за адресою: вул. Шевченко, 61/6 (магазин «КОНФІСКАТ) в м.Миколаєві.
Крім того, позивачем не було оскаржено Наказ від 03.04.2025 року Департамента архітектури та містобудування ММР « Про демонтаж рекламних засобів», згідно якого постановлено в 10-денний термін здійснити комплекс заходів з демонтажу засобів зовнішньої реклами - лайт-бокс з написом «Конфіскат. одяг.взуття» на фасаді будинку за адресою: вул. Шевченка, 61/6 в м.Миколаєві .
Не надано ні суду, ні надано також адміністративній комісії жодних підтверджуючих доказів правомірного встановлення цієї реклами з відповідним дозволом – хоча при складанні відносно нього протоколу від 17.12.2025 року йому було роз`яснено його права за ст. 268 КУпАП, в отже йому було відомо про право подавати докази, заявляти клопотання, подавати заяви; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, тощо.
Вказана реклама не демонтована та наявна за вказаної адресою і на час розгялду спрваи в суді, про що пояснив в судвооум засіданні сам позивач.
Відповідно до вимог ч. 2 ст.77 КАС України обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на суб`єкта владних повноважень.
Відповідно до положень статті 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.
Відповідно до статті 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото -і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. 
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.
Згідно ч. ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
Відповідно ч.3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Суд враховує, що доводи позивача стосовно порушення процедури розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності є обгрунтованими та доведеними під час розгляду справи в суді.
В той же час позивачем під час розгляду даної адміністративної справи не надано пояснень та доказів стосовно дотримання ним вимог діючого законодавства при встановленні вищезазначеної спеціальної конструкції зовнішньої реклами, яка, до того ж, наявна на цьому ж місці і по теперішній час. 
Отже, з наявних в справі доказів неможливо встановити доведеність факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності.
Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, покладений на нього обов`язок доказування з урахуванням вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч. 2 ст. 2 КАС України, не виконав, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог та про необхідність їх часткового задоволення та скасування оскаржуваної постанови - з надісланням справи на новий розгляд до Адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради як  компетентного органу .
Так, при новому розгляд справи відповідачеві слід дотриматися встановленої ст. 279 КУпАП процедури розгляду справи та вирішити питання про наявність чи відсутність підстав для притягнення позивача до адміністратвиної відповідальності за ст. 152 КУпАП - з чітким дотриманням вимог діючого законодавства України.
Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Відповідно до ч. 1 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (абз. 1 ч. 1 ст. 139 КАС України).
Враховуючи висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 18.03.2020, справа № 543/775/17, а аткож часткове задоволення позову, з відповідача, на користь позивача підлягає стягненню сплачений останнім судовий збір у розмірі 332,80 грн.
Керуючись статтями 2, 8, 9, 72-77, 90, 134, 139, 241-246, 286 КАС України, суд
УХВАЛИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради про скасування постанови - задовольнити частково.
Скасувати постанову про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ст. 152 КУпАП №945 винесену Адміністративною комісією адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради 24.12.2025 року . 
Надіслати справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за порушення ст. 152 КУпАП на новий розгляд до Адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради .
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради на користь  ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 )  витрати на оплату судового збору в розмірі 332 (триста тридцять дві) грн 80 коп. 
Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Суддя О.А. Гуденко