ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 березня 2026 р. 	Справа № 520/7149/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Русанової В.Б.,
Суддів: П`янової Я.В. , Бегунца А.О. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Харківської митниці на додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.12.2025 (головуючий суддя І інстанції: Кухар М.Д.) по справі № 520/7149/25
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВП Промкомплект» 
до  Харківської митниці 
про визнання протиправними та скасування рішень,
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «ВП Промкомплект» (далі - позивач) звернулось до суду з позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати:
- рішення Харківської митниці про коригування митної вартості товарів № UА807000/2024/000725/2 від 26.12.2024;
- картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА807200/2024/000879.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 26.06.2025, з урахуванням постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 20.10.2025 позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Харківської митниці про коригування митної вартості товарів №UА807000/2024/000725/2 від 26.12.2024 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА807200/2024/000879.
Стягнуто на користь ТОВ «ВП Промкомплект» за рахунок бюджетних асигнувань Харківської митниці судові витрати за подання позовної заяви в розмірі 3028,00 грн.
05.12.2025 ТОВ «ВП Промкомплект» подало суду заяву про ухвалення додаткового рішення у справі, в якій просило стягнути з Харківської митниці витрати на оплату професійної правничої допомоги в розмірі 10 000 грн.
Додатковим рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12.12.2025 заяву задоволено частково.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Харківської митниці на користь ТОВ "ВП Промкомплект" витрати на правничу допомогу у розмірі 4 000,00 грн. 
В іншій частині заяви відмовлено.
Харківська митниця (далі - відповідач), не погоджуючись із додатковим рішенням суду, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні заяви відмовити.
В обґрунтування зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що заява про ухвалення додаткового рішення із доказами в підтвердження їх понесення, подана поза межами строку, встановленого ч. 7 ст. 139 КАС України, а отже остання мала бути залишена без розгляду.
Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому наполягаючи на законності та обґрунтованості додаткового рішення суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване додаткове рішення без змін.
Відповідно до ч. 1 ст.308, п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши додаткове рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Задовольняючи частково заяву позивача про стягнення витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з принципів обґрунтованості, співмірності та пропорційності судових витрат та дійшов висновку про наявність підстав для стягнення на його користь 4 000,00 грн.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
За частиною 3 ст. 132 КАС України до складу витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати, в тому числі і на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. 
Відповідно до приписів частин 1-5 ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009визначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
При цьому, необхідно враховувати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 27.01.2022 по справі № 813/2241/18.
Крім того, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Враховуючи практику Європейського суду з прав людини щодо присудження судових витрат, суд при розподілі судових витрат має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Щодо доводів апелянта про порушення позивачем строку на подання заяви про ухвалення додаткового рішення з доказами в підтвердження їх понесення.
Так, ч. 7 ст. 139 КАС України, передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Передбачена процесуальними нормами можливість подати суду протягом п`яти днів докази на підтвердження витрат на правничу допомогу з метою розподілу цих витрат й ухвалення з цього питання додаткового судового рішення є не способом заявити суду про необхідність вирішення цього питання (про яке сторона не висловлювалася раніше), а механізмом довести суду факт понесення цих витрат, як умову для їх розподілу.
Якщо ж до завершення розгляду сторона не заявила суду про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді, й, відповідно, не надала документів, які ці витрати підтверджують, суд у такому випадку не має підстав розподіляти ці витрати. Не виникне підстав для їх розподілу шляхом ухвалення додаткового судового рішення відповідно до статті 252 КАС України й тоді, коли заява про розподіл витрат на правничу допомогу, як і докази, які ці витрати підтверджують, будуть подані суду вже після того, як цей суд розгляне справу й ухвалить відповідне рішення.
Подібна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 20.03.2024 у справі № 600/752/22-а.
Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ "ВП Промкомплект" у позові заявило клопотання про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 10 000,00 грн. До позову додало договір про надання правової допомоги від 31.05.2024 з додатковими угодами.
06.05.2025, тобто до ухвалення рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.06.2025, позивач надав докази в підтвердження понесення витрат на правову допомогу, а саме: акт надання правової допомоги № 7 від 01.05.2025.
Таким чином, позивачем своєчасно заявлено клопотання про стягнення витрат на правову допомогу та подано докази в підтвердження їх понесення.
Доводи апелянта щодо подання ТОВ "ВП Промкомплект" акту надання правової допомоги № 7 від 01.05.2025 лише у грудні 2025 р., тобто вже після ухвалення судового рішення колегія суддів вважає такими, що спростовуються матеріалами справи.
Колегія суддів зауважує, що повторне подання особою доказів в підтвердження понесених судових витрат не свідчить про пропуск строку, передбаченого ч. 7 ст. 139 КАС України.
Доводи скаржника про пропуск позивачем строку на подання заяви про ухвалення додаткового рішення колегія суддів вважає помилковими, оскільки КАС України відповідного строку не встановлено.
Судом встановлено, що представництво інтересів ТОВ "ВП Промкомплект" здійснювалося адвокатом Івановим В.І. на підставі договору про надання правової допомоги від 31.05.2024.
Пунктом 3.1. Договору передбачено, що за правову допомогу замовник сплачує адвокату винагороду в розмірі, визначеному додатком до цього Договору.
Додатковою угодою від 31.05.2024 до Договору сторони домовились, що дана додаткова угода визначає порядок оплати юридичних послуг (гонорару) адвоката за надання послуг адвоката (правнича допомога) у спорі по досудовому оскарженню дій митних органів, а саме: рішень про коригування митної вартості товарів, карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, підтвердження митної вартості товарів та при адміністративному (судовому) порядку оскарження. 
Вартість послуг адвоката по досудовому порядку оскарження та судовому оскарженню (суд 1 інстанції) складає 10 000,00 гривень за кожне оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.
Найменування послуг які надаються Замовнику:
- усна консультація Замовника з вивченням документів, узгодження правової позиції;
- підготовка, складання та подання листів на підтвердження митної вартості;
- аналіз отриманої інформації від митного органу;
- аналіз рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення;
- складання та подання адміністративного позову;
- ознайомлення з матеріалами справи (при необхідності);
- вивчення відзиву на адміністративний позов, вивченням документів, узгодження правової позиції (при необхідності). 
Правова допомога вважається наданою після підписання акту надання послуг (акту прийому-передачі наданих послуг), який підписується сторонами та скріплюється печатками.
Адвокатом в межах Договору надано позивачу наступні послуги:
усна консультація Замовника з вивченням документів, узгодження правової позиції - 0,5 год – 500,00 грн;
підготовка, складання та подання листа на підтвердження митної вартості - 0,5 год – 1 000,00 грн;
аналіз отриманої інформації від митного органу - 0,5 год – 500,00 грн;
аналіз рішення про коригування митної вартості та відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення до цих рішень – 1 год – 1 000,00 грн;
підготовка, складання та подання листа щодо надання додаткових документів та надання пояснень відносно відомостей які стали підставою для прийняття митницею рішення про коригування митної вартості - 2 год - 1 500,00 грн;
складання та подання адміністративного позову – 5 000,00 грн;
вивчення відзиву на адміністративний позов наданий відповідачем - 0,3 год – 500,00 грн, що підтверджується актом надання правової допомоги № 7 від 01.05.2025.
У акті також зазначено, що вартість послуг Адвоката за надані послуги з оскарження одного рішення митного органу про коригування митної вартості товарів складає 10 000,00 грн.
Так, позивач просив суд відшкодувати витрати на правову допомогу в розмірі 10 000,00 грн, проте судом першої інстанції заява задоволена частково та стягнуто на користь позивача 4 000 грн виходячи з критеріїв співмірності, обґрунтованості та доцільності таких витрат.
Суд першої інстанції зазначив, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. При цьому, вказував, що мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим вважав, що з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, суд може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Отже, враховуючи складність справи, кількість затраченого часу для підготовки процесуальних документів адвокатом, одночасне поєднання таких факторів як: нерозумність об`єктивної необхідності судових витрат у такій сумі для конкретної справи та часткове задоволення позовних вимог позивача, суд першої інстанції дійшов до висновку про необхідність зменшення заявленої до відшкодування суми витрат до 4 000,00 грн.
Колегія суддів звертає увагу на те, що в апеляційній скарзі скаржником не висловлено заперечень щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу, стягнутих судом першої інстанції на користь позивача, а отже у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для зменшення розміру понесених витрат на правову допомогу.
Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно п. 1 ч. 1ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування додаткового рішення суду першої інстанції не вбачається.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Харківської митниці - залишити без задоволення.
Додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.12.2025 по справі № 520/7149/25 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		В.Б. Русанова 	
Судді	   	Я.В. П`янова   А.О. Бегунц