КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 квітня 2026 року м. Київ справа №320/30250/25

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Парненко В.С., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою Повного товариства «ЛОМБАРД ДОНКРЕДИТ ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ІНТЕР РІЕЛТІ» І КОМПАНІЯ» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

Повне товариство «ЛОМБАРД ДОНКРЕДИТ ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ІНТЕР РІЕЛТІ» І КОМПАНІЯ» (далі - позивач) звернулося до Головного управління ДПС у м. Києві (далі - відповідач), в якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві №0369940707 від 23.04.2025;
- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Донецькій області (ідентифікаційний номер 44070187, місцезнаходження: Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Італійська, буд. 59) на користь Повне товариство «ЛОМБАРД ДОНКРЕДИТ ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ІНТЕР-РІЕЛТІ» І КОМПАНІЯ» (01135, м. Київ, вул. Жилянська, б.101, ЄДРПОУ 30416462) судові витрати (в т.ч. витрати на професійну правничу допомогу), які понесені останнім та про, що суду буде надано докази у встановленому законом порядку.
В обґрунтування вимог позову позивач зазначає, що податкове повідомлення-рішення №0369940707 від 23.04.2025 прийнято контролюючим органом з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також за відсутності належних фактичних підстав для проведення перевірки та висновків про наявність порушень. Зокрема, позивач зазначає, що фактична перевірка проведена на підставі наказу ГУ ДПС у м. Києві №459-п від 27.01.2025, який, на його думку, не містить жодних конкретних фактичних підстав для її призначення, передбачених підпунктом 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України. Позивач наголошує, що єдиною підставою для проведення такої перевірки є наявність інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування про можливі порушення, однак така інформація йому не надавалась ані до початку перевірки, ані під час її проведення. Крім того, позивач вказує, що відсутність у наказі конкретизації підстав перевірки, а також ненадання доказів існування такої інформації свідчить про протиправність самого наказу, а відтак — і всіх рішень, прийнятих за результатами перевірки. Також позивач заперечує висновки акту перевірки щодо порушення вимог Закону України №265/95-ВР, зазначаючи, що під час проведення контрольних розрахункових операцій усі операції були проведені через програмний РРО з формуванням відповідних фіскальних чеків, які були надані покупцю. На підтвердження цього позивач посилається на електронні записи в інформаційній системі ДПС. Додатково позивач зазначає, що всі податкові зобов`язання за відповідний період були своєчасно задекларовані та сплачені, що свідчить про відсутність будь-яких порушень податкового законодавства. Крім того, контрольні закупки були проведені з використанням коштів невідомого походження, оскільки відповідачем не надано доказів їх фінансування за рахунок бюджетних коштів. На думку позивача, використання приватних коштів посадовими особами контролюючого органу суперечить вимогам законодавства та свідчить про незаконність проведення перевірки. У зв`язку з наведеним позивач вважає, що перевірка проведена без належних правових підстав, висновки акту є необґрунтованими, а податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню як протиправне.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського окружного адміністративного суду справу №320/30250/25 передано на розгляд судді Парненко В.С.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 02.04.2025 адміністративну справу №320/30250/25 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
В матеріалах справи наявний відзив на позовну заяву, відповідно до якого податковий орган заперечує проти позову, зазначаючи, що фактична перевірка проведена на законних підставах відповідно до вимог Податкового кодексу України, наказ оформлений належним чином, а допуск до перевірки відбувся. Також відповідач вказує, що за результатами перевірки встановлено факт проведення розрахункових операцій без застосування РРО на суму 16 800 грн, що є порушенням вимог Закону №265/95-ВР та підставою для застосування фінансових санкцій.
Враховуючи приписи частини 5 статті 262 КАС України справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).
Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (частина 5 статті 250 КАС України).
Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
На підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI, у порядку, визначеному статтею 80 цього Кодексу, Головним управлінням ДПС у м. Києві проведено фактичну перевірку Повного товариства «Ломбард Донкредит Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтер-Ріелті» і Компанія» за місцем здійснення господарської діяльності.
За результатами проведеної перевірки складено акт від 07.03.2025 №20167/26/15/07/30416462, яким встановлено порушення вимог пункту 1 статті 3 Закону України №265/95-ВР, а саме проведення розрахункових операцій без застосування реєстратора розрахункових операцій та без видачі відповідних розрахункових документів.
На підставі висновків акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 23.04.2025 №0369940707, яким до позивача застосовано фінансові санкції.
Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного.
Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, він, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Статтею 67 Конституції України визначено обов`язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законодавством.
Статтею 37 Податкового кодексу України (далі – ПК України) передбачено, що виконання податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.
Згідно з вимогами підпункту 75.1.3. пункту 75.1 статті 75 та статті 85 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI (зі змінами та доповненнями) (далі –ПК України) фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Відповідно до вимог статті 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи). Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки.
Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності обставин, визначених цим Кодексом.
У відповідності до пункту 80.7 статті 80 Податкового кодексу України фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб`єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції.
Пунктом 81.1 статті 81 Податкового кодексу України передбачено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:
- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;
- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;
- службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.
При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.
У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.
Згідно з пунктом 85.4 статті 85 Кодексу, при проведенні перевірок посадові особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).
Крім того, пунктом 85.8 статті 85 Кодексу встановлено, що посадова (службова) особа контролюючого органу, яка проводить перевірку, у випадках, передбачених цим Кодексом, має право отримувати від платника податків або його законних представників копії документів, що належать до предмета перевірки. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).
Відповідно до пункту 85.6 статті 85 Кодексу, у разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта в ньому вчиняється відповідний запис.
Згідно з пунктом 86.7 статті 86 Кодексу, у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення та/або додаткові документи в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків.
Відповідно до пункту 63.3 статті 63 Податкового кодексу України, з метою проведення податкового контролю платники податків підлягають реєстрації або взяттю на облік у контролюючих органах за місцезнаходженням юридичних осіб, відокремлених підрозділів юридичних осіб, місцем проживання особи (основне місце обліку), а також за місцем розташування (реєстрації) їх підрозділів, рухомого та нерухомого майна, об`єктів оподаткування або об`єктів, які пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (неосновне місце обліку).
Судом встановлено, що посадовими особами ГУ ДПС у м. Києві відповідно до наказу від 27.01.2025 року № 459-п «Про проведення фактичних перевірок» проведено фактичну ПП «Ломбард Дон Кредит Товариство з обмеженою відповідальністю» «Інтер Ріелті» І Компанія», за адресою: м. Київ, вул. Попудренка буд 9-а.
Зокрема, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності обставин, визначених цим Кодексом.
За результатами перевірки складено акт фактичної перевірки реєстраційний від 07.03.2025 реєстраційний № 20167/26/15/07/30416462.
Згідно пояснень відповідача, після ознайомлення із змістом акта перевірки керівник підприємства або особа що його заміщає, а у випадку їх відсутності – особа, що уповноважена здійснювати розрахункові операції, у спірному випадку – це адміністратор магазину, відмовився від підпису акту фактичної перевірки та отримання одного примірника, про що було складено відповідний акт.
У зв`язку із відмовою від отримання примірника акту фактичної перевірки, відповідний акт було направлено засобами поштового зв`язку на адресу Товариства.
Перевіркою встановлено порушення п. 1 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (зі змінами та доповненнями), а саме: проведення розрахункових операцій на загальну суму 16 800 грн. без застосування РРО та/або ПРРО. без створення у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів (фіскальних чеків).
Відповідно до пункту 2, статті 3 Закону № 265, суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані:
1. проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок;
2. надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти).
Відповідно до статті 2 Закону № 265, фіскальний режим роботи програмного реєстратора розрахункових операцій - це безумовна здатність:
- забезпечувати одноразове занесення для довгострокового зберігання на фіскальному сервері контролюючого органу;
- багаторазове зчитування;
- неможливість зміни підсумкової інформації про обсяг розрахункових операцій, виконаних у готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо), або про обсяг операцій з торгівлі валютними цінностями в готівковій формі, операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів.
Відповідно пункту 1 статті 17 Закону № 265, за порушення вимог цього Закону до суб`єктів, господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах:
у разі встановлення в ході перевірки факту не проведення розрахункових операцій через, реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи та/або невидачі (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції:
100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за порушення, вчинене вперше;
150 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за кожне наступне вчинене порушення.
Тобто, вся інформація, сформована переведеним у фіскальний режим роботи ПРРО, не може в подальшому змінюватись, але може зчитуватись багато разів.
Відповідно до вимог п. 81.1 ст. 81 ПКУ посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:
- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;
- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;
- службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.
При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.
Посадовими особами контролюючого органу було ознайомлено адміністратора магазину «Яблука» з наказом на перевірку а також направлення, під особистий підпис, тобто, контролюючим органом в повному обсязі було дотримано вимоги п. 81.1 ст. 81 ПК України.
Доводи позивача про відсутність у наказі конкретизації підстав для проведення перевірки суд оцінює критично з огляду на наступне.
Так, у постанові Верховного Суду від 21.01.2021 у справі №2460/1239/19 (адміністративне провадження №К/9901/31029/19) зазначено, що незазначення у наказі конкретної фактичної підстави проведення перевірки не є безумовною підставою для визнання його протиправним, оскільки достатнім є посилання на відповідну норму Податкового кодексу України.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.08.2021 у справі №2140/14625/20, де суд зазначив, що формальні недоліки наказу не можуть бути підставою для визнання перевірки незаконною за умови фактичного наявного повноваження контролюючого органу.
Більше того, у постанові Верховного Суду від 26.03.2024 у справі №420/9909/23 (адміністративне провадження №К/990/67/24) зроблено висновок, що зазначення у наказі лише підпункту пункту 80.2 статті 80 ПК України є достатнім та відповідає вимогам законодавства.
Також безпідставним є посилання позивача на те, що посадові особи контролюючого органу вийшли за межі предмету перевірки, оскільки у даному випадку предметом перевірки, крім іншого, є здійснення контролю щодо дотримання суб`єктом господарювання порядку здійснення розрахункових операцій, в свою чергу даний порядок передбачає обов`язок суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції при продажу товарів у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку.
При цьому судом встановлено, що посадові особи контролюючого органу були допущені до проведення перевірки, направлення та наказ вручено під підпис уповноваженій особі позивача.
Суд звертає увагу, що правова позиція позивача у даній справі фактично зводиться до посилань на допущені контролюючим органом процедурні порушення при призначенні та проведенні фактичної перевірки, зокрема, щодо відсутності належних підстав для її проведення та недоліків у змісті наказу.
Водночас, аналіз змісту позовної заяви свідчить про те, що позивач не надав належних і допустимих доказів, які б спростовували встановлені контролюючим органом фактичні порушення вимог Закону України №265/95-ВР, обмежившись загальними твердженнями про наявність фіскальних чеків без належного їх процесуального підтвердження у матеріалах справи.
Таким чином, доводи позивача мають переважно формальний характер та спрямовані на оскарження процедури проведення перевірки, а не на спростування суті встановлених порушень податкового законодавства.
Доводи позивача про те, що контрольна закупка проведена з використанням коштів невідомого походження, не приймаються судом до уваги, оскільки порушення процедури проведення контрольної закупки не впливає на факт виявлення порушення, якщо воно об`єктивно зафіксоване.
Крім того, суд зазначає, що використання джерела коштів не спростовує факту здійснення розрахункової операції без РРО.
Посилання позивача на повернення товару та коштів також не впливає на правову оцінку спірних правовідносин. 
Суд зазначає, що правопорушення у сфері застосування РРО є завершеним у момент здійснення розрахункової операції без належного оформлення.
Резюмуючи викладене у сукупності, суд приходить до висновку, що фактична перевірка проведена контролюючим органом у межах наданих повноважень, процедурні доводи позивача не є такими, що впливають на правомірність результатів перевірки та такі результати не спростовують. В свою чергу факт порушення вимог Закону №265/95-ВР підтверджується матеріалами перевірки та не спростований позивачем належними доказами.
З огляду на викладене, суд не знаходить підстав для задоволення вимог позову.
Решта доводів сторін висновків суду по суті спору не змінюють.
Суд зазначає, що відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з частиною першою статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
За приписами статті 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно з статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
За наведених обставин у сукупності, зважаючи на наведені вище норми законодавства та встановлені судом обставини справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволені позову.
У відповідності до положень ст. 139 КАС України, розподіл судових витрат за наслідками розгляду даної справи не здійснюється.
Керуючись статтями 2-10, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
в и р і ш и в:
У задоволенні адміністративного позову Повного товариства «ЛОМБАРД ДОНКРЕДИТ ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ІНТЕР РІЕЛТІ» І КОМПАНІЯ» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, – відмовити.
Розподіл судових витрат не здійснюється.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Парненко В.С.