ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 639/4381/25      Головуючий суддя І інстанції Мілов Д. В.
Провадження № 33/818/396/26     Суддя доповідач Шабельніков С.К.

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 березня 2026 року  м. Харків
Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., при секретарі Вакула Н.С., за участю особи, яка притягається до відповідальності ОСОБА_1 , а також його захисника – адвоката Бубліченка М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Бубліченка М.В. на постанову судді Новобаварського районного суду м. Харкова від 14 липня 2025 року стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, -
в с т а н о в и в:
Цією постановою
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, мешканець м. Харкова,
- визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.
Постановою встановлено, що 10 червня 2025 року о 17:05 год. в м. Харкові пр. Ново-Баварський, 117, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу зі згоди водія за допомогою газоаналізатора «Драгер» за результатом якого встановлено, що вміст алкоголю у видихаємому повітрі складає 0,26 проміле. З результатом огляду водій згоден. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9А Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.
В своїй апеляційній скарзі захисник Бубліченко М.В. просив скасувати судову постанову та закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 .
В обґрунтування апеляційної скарги захисник посилався на те, що суд першої інстанції розглянув справу без участі ОСОБА_1 , чим порушив його право на захист. Крім цього захисник вказував на те, що в матеріалах справи відсутні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Поряд з цим в матеріалах справи відсутні докази того, що працівники поліції зупинили транспортний засіб, яким, нібито, керував ОСОБА_1 . Вказував також на порушення вимог чинного законодавства працівниками поліції під час їх прибуття до місця події, а також під час проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та складення процесуальних документів. Вказує також на відсутність орієнтування у працівників поліції на ОСОБА_1 . Поряд з цим посилався на відомості відеозапису, з якого вбачається, що транспортний засіб ОСОБА_1 весь час з моменту початку відеозапису та до його закінчення перебував в статичному стані з відкритим капотом. Вважав, що пояснення ОСОБА_2 слід сприймати критично оскільки напередодні він з ОСОБА_1 могли вживати разом алкогольні напої та між ними міг виникнути конфлікт.
Крім того, захисник Бубліченко М.В. просив поновити йому пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження судової постанови, посилаючись на те, що ОСОБА_1 , не приймав участі у судовому розгляді в суді першої інстанції. Копію постанови захисник отримав лише 01.11.2025 року через систему «Електронний суд», а апеляційну скаргу подав 11.11.2025 року, тобто через 10 днів після отримання копії постанови.
Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, а тому, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення, строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.
За таких обставин, з метою належного дотримання конституційних засад забезпечення доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення, - відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 – адвоката Бубліченка М.В.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши доводи захисника Бубліченка М.В., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні. 
Як вбачається з матеріалів цієї справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні правил дорожнього руху України, передбачених п. 2.9А.
Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апеляційним судом не встановлено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду першої інстанції щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. 
Зокрема, визнаючи ОСОБА_1 винним, суд першої інстанції послався на відомості, як на докази, які містяться у: протоколі про адміністративне правопорушення; роздруківці газоаналізатора; акті огляду на стан сп`яніння; рапорті працівника поліції, а також на відеозаписі з бодікамер працівників поліції.
Відповідно до відомостей, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення (арк. 3) вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу зі згоди водія за допомогою газоаналізатору Драгер, за результатом якого встановлено вміст алкоголю у видихаємому повітрі становить 0,26 проміле.
ОСОБА_1 був ознайомлений зі змістом цього протоколу, про що свідчать його власноручні підписи в протоколі, в тому числі, в графі «підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (зі змістом протоколу ознайомлений, копію протоколу отримав, внесені про мене дані – правильні)».
Відповідно до положень ч.1 ст. 267 КУпАП, відсторонення водіїв від керування транспортними засобами, а також огляд на стан алкогольного сп`яніння може бути оскаржено заінтересованою особою у вищестоящий орган (вищестоящий посадовій особі) відносно органу (посадової особи), який застосував ці заходи, або до суду.
Поряд з цим, належить взяти до уваги те, що захисник оскаржив дії працівників поліції та просив провести службове розслідування та притягнути їх до відповідальності.
Відповідно до листа заступника начальника ДПП УПП в Харківській області від 20.02.2026 року про результат розгляду скарг вбачається, що відсутні підстави для призначення службового розслідування.
Тобто ОСОБА_1 , скориставшись юридичною допомогою, скористався своїм правом оскарження дій працівників поліції під час складення ними протоколу стосовно нього.
Проте, не встановлено підстав для проведення службової перевірки.
Отже, враховуючи відсутність будь-яких рішень компетентного органу щодо порушення працівниками поліції чинного законодавства, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в цьому протоколі відповідають дійсності та заслуговують на увагу, а тому такі твердження апелянта є необґрунтованими.
Крім того, відповідно до відомостей роздруківки газоаналізатору Драгер вбачається, що 10.06.2025 року вміст алкоголю у видихаємому ОСОБА_1 повітрі складав 0,26 проміле. 
З такими відомостями ОСОБА_1 був згоден про що свідчать його власноручні підписи саме у роздруківці газоаналізатору Драгер (арк 5), а також в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння (арк. 6), а саме в графі «… З результатом згоден».
Такі відомості поза розумним сумнівом свідчать про те, що після того, як ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням газоаналізатору Драгер, останній був згоден з його результатом та не заперечував цього результату. 
Отже, з відомостей цього акту вочевидь вбачається, що ОСОБА_1 був згоден з результатом проведеного огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Крім того, відповідно до відомостей рапорту працівника поліції (арк. 9) вбачається, що 10.06.2025 року екіпажем 3052 на службовий планшет було отримано виклик «Порушення ПДР» за адресою: м. Харків, просп. Новобаварський, 117, під час прямування на виклик зв`язались із заявником у телефонному режимі останній повідомив, що його сусід ОСОБА_1 вранці вживав алкоголь у себе в гаражі, а саме горілку. В 17:00 год. сів за кермо та кудись поїхав. Під час приїзду до адреси останній повідомив, що водій (його сусід) на транспортному засобі «Фольксваген» повернувся до подвір`я та став біля гаражу і в цей час під`їхав екіпаж патрульної поліції. У водія ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, останній погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатору Драгер, кількісний покажчик у видихаємому повітрі склав 0,26 проміле, свідок надав пояснення у письмовому вигляді. Складено протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП. Транспортний засіб без порушень ПДР, водія відсторонено від керування.
Враховуючи, відсутність будь-яких рішень компетентного органу щодо порушення працівниками поліції чинного законодавства, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані працівником поліції у рапорті відповідають дійсності та заслуговують на увагу.
Крім того, в матеріалах справи міститься відеозапис події за участю ОСОБА_1 (арк. 4).
З відомостей цього відеозапису вбачається, що працівники поліції прибули на місце події, яке розташовано у дворі багатоквартирних будинків біля гаражів. Бобир знаходився біля свого автомобіля. Інспектор поліції ОСОБА_3 особисто спілкувалась з ОСОБА_1 та отримала від нього його документи, а саме технічний паспорт на автомобіль, а також водійське посвідчення. 
Такі відомості відеозапису вочевидь свідчать про те, що інспектор ОСОБА_3 безпосередньо особисто спілкувалась з ОСОБА_1 та виявила у нього ознаки алкогольного сп`яніння, що об`єктивно спростовує твердження апелянта про те, що цей інспектор поліції лише перебував у салоні службового автомобіля та не спілкувався з ОСОБА_1 .
Крім того з відеозапису вбачається, що інші працівники поліції з цього ж екіпажу підійшли до ОСОБА_1 та повідомили його про те, що є інформація про те, що на лінію 102 надійшов виклик про те, що водій автомобіля Фольксваген вживав алкогольні напої та перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння керував автомобілем.
Такі відомості відеозапису вочевидь спростовують твердження захисника про те, що працівники поліції не повідомляли ОСОБА_1 про існування орієнтування на останнього.
Після цього працівники поліції запитали чи вживав ОСОБА_1 алкогольні напої, на що він відповів, що вживав вчора. Працівник поліції повідомив, що від ОСОБА_1 є стійкий запах алкоголю, а тому запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Зокрема працівники поліції роз`яснили ОСОБА_1 що він може пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці з використанням газоаналізатору Драгер, а також може пройти огляд у закладі охорони здоров`я, а також має право відмовитись від будь-кого огляду, але за відмову передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП. ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці з використанням газоаналізатору Драгер. Після цього, працівник поліції запропонував ОСОБА_1 особисто оглянути запакований мундштук. Який ОСОБА_1 взяв до своїх рук та уважно перевірив цілісність упаковки мундштука. Після цього працівник поліції встановив саме цей мундштук в газоаналізатор та зробив контрольний забір повітря, який виявився негативним. Працівник поліції роз`яснив, що в мундштуці та в приладі відсутній алкоголь та роз`яснив порядок дій з цим приладом. ОСОБА_1 добровільно пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням газоаналізатору Драгер та результат виявився позитивним, а саме 0,26 проміле. ОСОБА_1 будь-яким чином не заперечував цього результату огляду.
Враховуючи, що працівники поліції роз`яснювали ОСОБА_1 порядок проведення огляду, а саме те, що він може пройти огляд на місці зупинки або в закладі охорони здоров`я, або відмовитись від проходження огляду, а також те, що ОСОБА_1 погодився з результатом проведеного огляду, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що працівники поліції після отримання згоди з результатом огляду, законно почали складати протокол про адміністративне правопорушення не пропонуючи повторно пройти огляд у закладі охорони здоров`я.
Крім того, з відеозапису вбачається, що працівники поліції зателефонували особі, яка здійснила виклик працівників поліції, а саме ОСОБА_2 , саме на той номер телефону, який він в подальшому зазначав в своїх поясненнях.
Такі відомості відеозапису свідчать про те, що свій номер телефону ОСОБА_4 дійсно зазначав під час виклику працівників поліції та узгоджуються з відомостями рапорту працівника поліції в якому зазначалось, що працівники поліції зв`язувались з цією особою під час руху до місця події.
Крім того, з відеозапису вбачається, що працівники поліції задавали ОСОБА_2 уточнюючі питання про те, у який час він бачив як ОСОБА_1 керував автомобілем, а також де саме він ним керував. На ці питання ОСОБА_2 відповідав послідовно, чітко та навіть вказував на прив`язки місцевості щодо місця керування ОСОБА_1 автомобілем. 
Поряд з цим належить взяти до уваги, що після того, як працівник поліції прочитав вголос надані ОСОБА_2 пояснення, останній повідомив, що саме так все і було та особисто розписався у своїх поясненнях.
Такі відомості свідчать про те, що саме ОСОБА_2 , був очевидцем події керування ОСОБА_1 автомобілем. 
Поряд з цим належить врахувати, що з відомостей відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 не заперечував факт свого керування транспортним засобом, поводив себе спокійно та жодним чином не дивувався, що працівники поліції звертались саме до нього як до водія. 
Поряд з цим з цього відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 намагався домовитись з працівниками поліції про те, щоб вони не складали протокол стосовно нього, на що працівники поліції категорично відмовились та пояснили, що ведеться відеофіксація їх спілкування та це є незаконним.
Такі відомості відеозапису також свідчать про те, що саме ОСОБА_1 керував автомобілем до приїзду працівників поліції, а його дії суд розцінює як обраний ним спосіб захисту для уникнення відповідальності.
Крім того, з відеозапису вбачається, що під час складення матеріалів працівниками поліції, ОСОБА_1 спілкувався зі свідком ОСОБА_2 саме стосовно того, що останній викликав працівників поліції, що свідчить про те, що ОСОБА_1 знав про цей факт. 
Крім того з відеозапису вбачається, що працівники поліції спілкуючись між собою встановлювали хронологію подій, які відбувались на місці події до їх приїзду, а потім запитали у свідка ОСОБА_2 чи дійсно все так і було, на що останній повідомив, що саме так все і було.
Такі відомості відеозапису вочевидь свідчать про те, що працівники поліції на місці події спочатку опитали свідка ОСОБА_2 та після чого виклали його пояснення у письмовій формі, з якими його було ознайомлено та він повністю погодився зі змістом викладеного. При цьому свідок наголошував, що додати до цих пояснень йому нічого, і що все саме так і відбувалось.
Крім того, належить врахувати, що захисник в апеляційній скарзі зазначав, що не виключено, що ОСОБА_2 напередодні міг вживати алкогольні напої з ОСОБА_1 та між ними виник конфлікт, внаслідок чого умисно повідомив працівникам поліції неправдиві відомості про ОСОБА_1 .
Суд апеляційної інстанції ставиться критично до таких тверджень апелянта, оскільки такі твердження ґрунтуються на суб`єктивних припущеннях захисник та вони не підтверджуються будь-якими фактичними відомостями.
Крім того, за клопотанням сторони захисту в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції була допитана інспектор поліції ОСОБА_3 у якості свідка, яка складала протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 .
Інспектор пояснила, що вона у складі екіпажу отримала виклик на службовий планшет про те, що у дворі водій керує автомобілем у стані алкогольного сп`яніння. Прибувши на місце події біля автомобіля перебувало два чоловіка, один з яких почав убігати з місця події та її напарники почали наздоганяти його, а вона осталась разом із ОСОБА_1 . Повідомила, що саме вона особисто спілкувалась з ОСОБА_1 та виявила у нього ознаки алкогольного сп`яніння, а він не заперечував, що вживав алкогольні напої. Після цього вона разом із напарниками запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці з використанням газоаналізатору Драгер, або в закладі охорони здоров`я, або відмовитись від проходження огляду. ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці з використанням газоаналізатору Драгер. Працівники поліції роз`яснили ОСОБА_1 порядок проведення огляду, та як саме поводитись з газоаналізатором. ОСОБА_1 добровільно пройшов огляд, та результат виявився позитивним. Останній не заперечував та погодився з результатом огляду. Після цього її напарники опитували свідка ОСОБА_2 , який повідомив послідовність подій та зазначав, що він особисто бачив, як саме ОСОБА_1 вживав спиртні напої та керував транспортним засобом.
Такі пояснення працівника поліції об`єктивно узгоджуються з відомостями відеозапису та іншими документами, які містяться в матеріалах цієї справи, а тому суд апеляційної дійшов висновку, що пояснення свідка ОСОБА_3 заслуговують на увагу. 
Оцінивши відомості, які містяться в матеріалах цієї справи, а саме відомості пояснень свідка ОСОБА_2 , відомості відеозапису де ОСОБА_1 не оспорював керування автомобілем та не повідомляв працівникам поліції про непричетність до цієї події, а також пояснення працівника поліції, які вона надала в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом, а тому такі доводи захисника ґрунтуються виключно на його суб`єктивних твердженнях та розцінюються судом як обраний спосіб захисту.
Крім того, відповідно до п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, судам слід врахувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника відповідно до встановленого законом порядку, якщо водій ухиляється від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.
Належить врахувати, що порядок проведення огляду водіїв транспортних засобів, в тому числі, на стан алкогольного сп`яніння передбачений саме у статті 266 КУпАП, а суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП є саме водій транспортного засобу.
Отже, такий порядок проведення огляду працівниками поліції узгоджується з вимогами саме ст. 266 КУпАП.
Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.
В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. 
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презупмцій факту.
Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.
Отже, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.
Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.9А Правил дорожнього руху та притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому його посилання на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними. 
З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, -
п о с т а н о в и в:
Клопотання захисника Бублічненка М.В. про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження постанови Новобаварського районного суду м. Харкова від 14 липня 2025 року задовольнити, поновивши йому цей строк.
Апеляційну скаргу захисника Бубліченка М.В. залишити без задоволення.
Постанову судді Новобаварського районного суду м. Харкова від 14 липня 2025 року щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя       С.К. Шабельніков