Справа № 635/8442/25
Провадження № 3/635/127/2026
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 березня 2026 року     селище Покотилівка Харківського району
Харківської області
Суддя Харківського районного суду Харківської області О.М. Пілюгіна, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП у відношенні
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , уродженця села Суданка Первомайського району Харківської області, громадянина України, військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 у військовому званні солдат, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 
ВСТАНОВИВ:
судом встановлено, що ОСОБА_1 08 вересня 2025 року об 11:30 за адресою: Харківська область, Харківський район, місто Мерефа, вулиця Дніпровська, 293, керував транспортним засобом Geely CK, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіри обличчя та очей, тремтіння пальців рук; відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, а саме на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest 6820 та в медичному закладі КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер». 
ОСОБА_1 подав суду письмові пояснення, в яких вину у вчиненні про адміністративне правопорушення визнав, вказав, що керував транспортним засобом в нетверезому стані у зв`язку з тим, що на той час перебував у тимчасовій відпустці вдома та напередодні вживав алкогольні напої, а на ранок наступного дня був терміново відкликаний командуванням на службу для виконання військового обов`язку. Також зазначив, що щиро кається та така ситуація сталася з ним вперше, до адміністративної відповідальності жодного разу не притягувався. 3 урахуванням того, що і при проходженні служби для виконання бойових завдань ОСОБА_1 доводиться керувати транспортними засобами, тому є необхідність в наявності у нього посвідчення водія. За викладених обставин ОСОБА_1 просить суд не застосовувати до нього покарання у виді позбавлення права керування транспортним засобом.
Захисник ОСОБА_1 – адвокат Лєдєньова С.М. подала суду письмові пояснення, в яких просила винести відносно ОСОБА_1 постанову з накладенням адміністративного стягнення без позбавлення права керування транспортними засобами. В обґрунтування клопотання посилалася на те, що свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення ОСОБА_1 визнає, щиро кається, при цьому запевняє, що така ситуація з ним сталася вперше, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався. З урахуванням того, що і при проходженні служби йому доводиться керувати транспортними засобами, і для виконання бойових завдань є необхідність в наявності посвідчення водія. Адміністративне стягнення має на меті покарання порушника, запобігання скоєнню нових правопорушень. Проте покарання не є самоціллю, воно виступає необхідним засобом виховання правопорушника і запобігання правопорушенням. У КУпАП відсутня стаття, яка б передбачала можливість призначення більш м`якого стягнення, ніж передбачено законом, проте, діючий Кримінальний кодекс України має відповідну статтю. У зв`язку з чим захисник просить суд застосувати аналогію права. На час скоєння адміністративного правопорушення та розгляду справи, ОСОБА_1 на підставі Указу Президента України № 342/2022 призваний у Збройні Сили України. Позбавлення його права керування транспортними засобами на строк 1 рік, що вимагає санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП, призведе до неможливості виконання належним чином обов`язку щодо захисту держави. Дії вчинені ОСОБА_1 не спричинили істотної шкоди громадським або державним інтересам. Крім того, будь-які обставини, що обтяжують його відповідальність, відсутні. Виходячи з принципу справедливості, який є одним із основних принципів правосуддя, вирішальним у визначенні як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права є пропорційність відповідальності вчиненому правопорушенню. В даному випадку, застосування стягнення у виді позбавлення спеціального права буде несправедливим та недоцільним. Враховуючи вищевикладені обставини, визнання ОСОБА_1 своєї вини, наявність пом`якшуючих відповідальність обставин та відсутність обтяжуючих обставин, а також той факт, що тяжких наслідків від правопорушення не настало, з урахуванням особи винного, воєнного стану в Україні та те, що він на захищає Батьківщину, ОСОБА_1 слід призначити адміністративне стягнення нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, без позбавлення права керування транспортними засобами.
ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи сповіщався належним чином, шляхом направлення повідомлення у додаток «Viber» за номером телефону останнього, що вказаний в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, причини неявки суду не повідомив. 
Захисник ОСОБА_1 – адвокат Лєдєньова С.М. в судове засідання не з`явилася, подала суду заяву, в якій вказала, що 03 березня 2026 року на адресу суду було направлено письмові пояснення з викладенням усіх відомих обставин, обґрунтуванням правової позиції; станом на 30 березня 2026 року додаткові докази та пояснення відсутні, у зв`язку з чим захисник просила розглядати справу за її відсутності.
Суд, дослідивши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Лєдєньової С.М., матеріали справи про адміністративне правопорушення приходить до наступного. 
Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України, передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
За невиконання вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 447249 від 08 вересня 2025 року; даними акту огляду на стан алкогольного, наркотичного та іншого сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, за даними якого ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу Drager Alcotest 6820 ARLJ 0409; даними направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 08 вересня 2025 року, за даними якого ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер»; даними письмового зобов`язання ОСОБА_1 , даними відеозапису до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 447249 від 08 вересня 2025 року. 
Крім того суду надані: довідка інспектора САП ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області Дудко І. від 10 вересня 2025 року, за даними якої згідно облікової бази ІП НПУ підсистеми «Головний сервісний центр МВС України «Посвідчення водія», ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами в органах МВС України серії НОМЕР_4 від 29 вересня 2017 року; довідка «Армор»; копія посвідчення водія ОСОБА_1 з застосунку «Дія»; копія свідоцтва серії НОМЕР_5 про реєстрацію транспортного засобу Geely CK, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 ; копія довідки № 1553/6409 від 17.05.2025, видана солдату ОСОБА_1 про перебування на військовій службі у військовій частині НОМЕР_2 ; копія службової характеристики ОСОБА_1 ..
Таким чином, ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він 08 вересня 2025 року об 11:30 за адресою: Харківська область, Харківський район, місто Мерефа, вулиця Дніпровська, 293, керував транспортним засобом Geely CK, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіри обличчя та очей, тремтіння пальців рук; відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, а саме на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest 6820 та в медичному закладі КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер». 
Щодо посилання захисника на необхідність врахування пом`якшуючих відповідальність обставин та відсутність обтяжуючих обставин, відсутності тяжких наслідків від правопорушення, особи ОСОБА_1 , воєнного стану в Україні та захисту ним Батьківщину, та призначення адміністративного стягнення нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, без позбавлення права керування транспортними засобами суд приходить до наступного.
Статтею 25 КУпАП передбачено, що позбавлення права керування транспортними засобами можуть застосовуватися як основні, так і додаткові адміністративні стягнення. За одне адміністративне правопорушення може бути накладено основне або основне і додаткове стягнення.
За вимогами статті 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.
Зазначені обмеження законодавцем встановлені з урахуванням суспільної небезпеки адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 130 КУпАП, яке відноситься до правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а тому пом`якшуючі обставини при накладенні адміністративного стягнення на правопорушника, судом не враховуються.
Санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає накладення на водіїв штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, та не містить альтернатив щодо застосування адміністративного стягнення.
За викладених обставин, суд приходить до висновку про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, та не приймає до уваги посилання захисника, як такі, що не ґрунтуються на нормах закону.
Згідно з п. 5. ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі прийняття судом постанови про накладення адміністративного стягнення, з осіб визнаних винними у вчиненні адміністративного правопорушення, на користь держави стягується сума судового збору в 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що з 01 січня 2026 року становить суму в розмірі 665,60 гривень.
Сума судового збору на підставі ст. 40-1 КУпАП підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь держави. 
Керуючись ст.ст. 24, 33-35, 40-1, ч. 1 ст. 130, п. 4 ч. 1 ст. 213, ст.ст. 221, 256, 283-285 КУпАП, п. 5. ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд, 
ПОСТАНОВИВ: 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнути до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави суму судового збору в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок. 
Постанова може бути оскаржена в Харківський апеляційний суд через Харківський районний суд Харківської області, протягом десяти днів з моменту її винесення.

Суддя О.М. Пілюгіна