ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Провадження № 22-ц/821/260/26	Головуючий по 1 інстанції	
Справа № 707/1029/25 Категорія: 304090000 	Волкова Н. С. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Сіренко Ю.  В. 	

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2026 року 

м. Черкаси 

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів: 

Сіренка Ю.В., Василенко Л.І., Новікова О.М., 

секретар: Любченко Т.М.,

учасники справи:

позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) – Акціонерне товариство «Акцент-Банк»,

відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) – ОСОБА_1 ,

особа, яка подає апеляційну скаргу – представник ОСОБА_1 – адвокат Чернявський Анатолій Леонідович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Чернявського Анатолія Леонідовича на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 30 жовтня 2025 року (у складі судді Волкової Н.С.) у справі за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Акцент-Банк» про визнання відсутніми будь-яких обов`язків за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

У березні 2025 року АТ «А-Банк» звернулося до суду із позовом про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором в розмірі 65378,69 грн.
В обґрунтування позову зазначено, що відповідач приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк» з метою укладання кредитного договору та отримання кредитної картки. 
21.04.2023 ОСОБА_1 уклав з АТ «А-Банк» кредитний договір № ABH0CT155101682061968046 щодо надання кредиту в розмірі 29000 грн строком на 36 місяців – до 20.04.2026 зі сплатою процентів у розмірі 85 % річних. 
АТ «А-Банк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі. В свою чергу, відповідач порушив зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого, станом на 26.03.2025 утворилася заборгованість в розмірі 65378,69 грн, яка складається з наступного: 29000 грн – заборгованість за кредитом; 36378,69 грн – заборгованість по відсоткам. Відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання та заборгованість не погашає, що є порушенням законних прав АТ «А-Банк».
Представник відповідача ОСОБА_1 – адвокат Чернявський А.Л. звернувся до суду із зустрічним позовом до Акціонерного товариства «Акцент-Банк» про визнання відсутніми будь-яких обов`язків за кредитним договором.
В обґрунтування зустрічного позову представник відповідача за первісним позовом вказував, що на момент укладання кредитного договору № ABH0CT155101682061968046 від 21.04.2023 ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «Черкаська обласна психіатрична лікарня» Черкаської обласної ради, що підтверджується виписним епікризом № 1036 КНП «Черкаська обласна психіатрична лікарня» Черкаської обласної ради, та в силу специфіки режиму утримання пацієнтів у психіатричних лікарнях не укладав та не міг укладати кредитний договір за допомогою електронного підпису від 21.04.2023 з АТ «А?Банк». 
Під час перебування на стаціонарному лікуванні у КНП «Черкаська обласна психіатрична лікарня» Черкаської обласної ради з 28.03.2023 по 30.04.2023 ОСОБА_1 був позбавлений можливості користуватися мобільним телефоном з доступом до мережі Інтернет. Згідно з виписним епікризом № 1036 КНП «Черкаська обласна психіатрична лікарня» Черкаської обласної ради відповідач за первісним позовом виписаний 30.04.2023 у супроводі матері. Під час виписки його матері ОСОБА_2 , були повернуті особисті речі ОСОБА_1 , в тому числі і його мобільний телефон, який до того був зданий на зберігання до лікарні та не перебував у користуванні останнього. 
В зустрічному позові зазначено, що викладені вище обставини спростовують не тільки факт укладення, а й можливість того, що спірний кредитний договір укладений саме ОСОБА_1 .
З огляду на викладене, зустрічний позивач просив визнати відсутніми будь-які обов`язки ОСОБА_1 за кредитним договором № ABH0CT155101682061968046 від 21.04.2023.
Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 30.10.2025 первісні позовні вимоги АТ «А-Банк» задоволено повністю.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «А-Банк» заборгованість за кредитним договором № ABH0CT155101682061968046 від 21.04.2023 в розмірі 65378,69 грн.
Відмовлено у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до АТ «А-Банк» про визнання відсутніми будь-яких обов`язків за кредитним договором № ABH0CT155101682061968046 від 21.04.2023.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «А-Банк» витрати на отримання правової допомоги в розмірі 5000 грн.
Задовольняючи первісний позов, суд першої інстанції зазначив АТ «А-Банк» надало докази, що підтверджують факт укладення кредитного договору та факт отримання відповідачем кредитних коштів.
В свою чергу, відповідачем ОСОБА_1 не доведено факту того, що спірний договір укладено іншими особами, а тому судом першої інстанції відмовлено в задоволенні зустрічних позовних вимог.
Також, з урахуванням задоволення позовних вимог за первісним позовом в повному обсязі, суд першої інстанції дійшов висновку, що заявлений представником позивача розмір правничої допомоги є пропорційним, обґрунтованим та таким, що відповідає складності справи, характеру проведених адвокатом робіт та наданих послуг.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, представником ОСОБА_1 – адвокатом Чернявським А.Л. подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні первісних позовних вимог відмовити, а зустрічний позов задоволити в повному обсязі.
Вважає, що оскаржуване рішення не відповідає фактичним обставинам справи, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.
Апеляційна скарга, зокрема, мотивована тими ж доводами, що і зустрічна позовна заява.
Крім того, зазначає, що в матеріалах справи відсутні належні докази, які підтверджують факт понесення витрат на професійну правничу допомогу та їх розмір.
29.12.2025 на адресу Черкаського апеляційного суду через підсистему «Електронний суд» від АТ «А-Банк» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення залишити без змін.
Зазначає, що позивачем до матеріалів справи долучено належні та допустимі докази, що підтверджують факт укладення кредитного договору та факт видачі кредиту. Водночас, боржником не доведено факту неукладення чи недійсності даного правочину.
Заслухавши доповідь судді, представника ОСОБА_1 – адвоката Чернявського А.Л., перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів доходить таких висновків.
Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими. 
Згідно з частиною третьою ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. ст. 76, 77 ЦПК України ).
Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Частиною 1 статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Згідно з ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Положеннями ст. 639 ЦК України передбачено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором – це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому, одноразовий ідентифікатор – це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 14.06.2022 у справі № 757/40395/20-ц, від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (ст. 610 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно з Витягом з Державного реєстру банків АТ «А-Банк» має чинну банківську ліцензію.
Відповідно до анкети-заяви, підписаної відповідачем, останній виразив згоду із тим, що вказана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг складає між нею та банком Договір про надання банківських послуг.
21.04.2023 ОСОБА_1 погодив використання удосконаленого електронного підпису та своєю заявою засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем 03599с37с079552749dffd48892сс030сf1fcb25a5e9b1567e5f360b9c20f1f691, яка буде використовуватися для накладання удосконаленого електронного підпису у мобільному додатку ABank24 з метою засвідчення дій згідно з Умовами та правилами надання банківських послуг. Також даною заявою підтверджено, що всі наступні правочини можуть вчинятися з використанням електронного підпису.
Згідно з заявою № ABH0CT155101682061968046 від 21.04.2023 ОСОБА_1 просив надати кредит за послугою «Швидка готівка» на вказаних умовах: вид кредиту – послуга «швидка готівка», тип кредиту – кредит строковий, мета отримання кредиту – придбання товару/здійснення платежу/оплата послуг, сума кредиту – 29000 грн, строк кредиту – 36 місяців, процентна ставка (фіксована) – 85 % на рік, номер платіжної картки, що є доступом до поточного рахунку, на який зараховується сума кредиту – 5375235210288633.
Така заява підписана електронним підписом сторін.
21.04.2023 відповідач також підписав електронним підписом паспорт споживчого кредиту за програмою «Швидка Готівка» та таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит.
Відтак, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем АТ «А-Банк» доведено факт укладення електронного кредитного договору між сторонами.
Згідно з меморіальним ордером № TR.29686525.26840.65455 вiд 21.04.2023 АТ «А?Банк» перерахувало ОСОБА_1 кредитні кошти в розмірі 29000 грн, призначення платежу: видача кредиту згiдно з договором № ABH0CT155101682061968046 від 21.04.2023.
Також факт зарахування кредитних коштів підтверджується випискою по картці (т. 1 а.с. 181-182).
З розрахунку заборгованості за договором № ABH0CT155101682061968046 від 21.04.2023, укладеним між АТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_1 , вбачається, що станом на 26.03.2025 загальна заборгованість позичальника становить 65378,69 грн, що складається з наступного: 29000 грн – заборгованість за кредитом; 36378,69 грн – заборгованість по відсоткам.
В свою чергу, відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які спростовують розмір заборгованості.
Також позивачем АТ «А-Банк» до відзиву на апеляційну скаргу долучено такі документи: довідка по LOG-файлам щодо запитів кредитування по клієнту ОСОБА_1 ; меморіальний ордер № TR.29686525.26840.65455 вiд 21.04.2023; виписку по картці клієнта ОСОБА_1 .
Апеляційний суд звертає увагу на те, що меморіальний ордер та виписка по картці вже були долучені до матеріалів справи в суді першої інстанції.
В свою чергу, довідка по LOG-файлам щодо запитів кредитування по клієнту ОСОБА_1 подана вперше разом з відзивом на апеляційну скаргу.
Колегія суддів звертає увагу на те, що клопотання про долучення вказаного документу до матеріалів справи з наведенням підстав неможливості його подачі до суду першої інстанції відсутнє.
Відповідно до частин першої та третьої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Відтак, колегія суддів висновує про відсутність підстав для врахування долученої довідки по LOG-файлам при вирішенні спору по суті.
Щодо вимог зустрічного позову про визнання відсутніми будь-яких обов`язків ОСОБА_1 за кредитним договором колегія суддів зазначає наступне.
Зустрічні позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 в період укладення спірного кредитного договору перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Черкаська обласна психіатрична лікарня» Черкаської обласної ради, у зв`язку з чим не мав можливості користуватися мобільним телефоном з доступом до мережі Інтернет.
Під час допиту у суді першої інстанції в якості свідка ОСОБА_2 пояснила, що вона є матір`ю ОСОБА_1 , який з 2014 року страждає на психічне захворювання. Після виписки сина із психіатричної лікарні, де він перебував на лікуванні з 28.03.2023, син повідомив їй, що йому надходять повідомлення з банку про необхідність сплати заборгованості за кредитом. На її запитання яким чином він це зробив, пояснити нічого не міг, оскільки препарати, якими його лікують впливають на пам`ять. Як ці кошти були витрачені, свідку також не відомо. Також зазначала у сина була можливість під час перебування у психіатричній лікарні користуватися мобільним телефоном та телефонувати матері, доступ до мобільного телефону у нього був. Іноді відповідав на дзвінок не син, а інші пацієнти лікарні. До суду із заявою про визнання сина недієздатним або обмежено недієздатним вона не зверталася. Після того, як син повідомив їй про те, що йому надходять повідомлення з банку про необхідність погашення заборгованості за кредитом, до правоохоронних органів вони не зверталися.
Апеляційний суд зазначає, що долучені до матеріалів справи епікризи з медичної картки стаціонарного хворого підтверджують перебування ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні в КНП «Черкаська обласна психіатрична лікарня» Черкаської обласної ради (т. 1 а.с. 88-96).
Проте, доказів того, що особисті речі відповідача за первісним позовом, в тому числі мобільний телефон, були здані на зберігання до лікарні та ОСОБА_1 не мав до них доступу під час перебування останнього на лікуванні, не надано.
В апеляційній скарзі адвокат зазначив, що з показань допитаного свідка ОСОБА_2 випливає, що спірний кредитний договір ймовірно міг бути укладеним як ОСОБА_1 , так і іншою особою.
Однак, будь-яких доказів звернення позивача за зустрічним позовом до АТ «А-Банк» із повідомленням про заволодіння невідомими особами його мобільним телефоном та кредитними коштами суду не було надано.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до вимог ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відтак, вірним є висновок суду першої інстанції про те, що первісний позов АТ «А?Банк» підлягає задоволенню в повному обсязі, а зустрічний позов слід залишити без задоволення.
Також в суді першої інстанції позивач АТ «А-Банк» просив стягнути з ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн.
Представник позивача надав до суду ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АЕ № 1393448 від 30.07.2024; копію договору про надання правової допомоги № 2812?1/2023 від 28.12.2023, укладеного між АТ «Акцент-Банк» та адвокатом Омельченком Є.В.; додаткову угоду № 2 до договору про надання правової допомоги № 2812?1/2023 від 28.12.2023.
Відповідно до п.п. 4.1, 4.2.Договору про надання правової допомоги № 2812-1/2023 від 28.12.2023, гонорар адвоката за загальне надання правової допомоги клієнту складає суму в розмірі 24754 грн. Додатково за ведення кожної окремої справи клієнт сплачує «Гонорар успіху» відповідно до п. 4.2. Додатковий гонорар за ведення кожної конкретної судової справи клієнта виплачується адвокату у вигляді «Гонорару успіху». «Гонорар успіху» становить 5 % від ціни позову, але не менше 3000 грн та не більше 15000 грн, по справах немайнового характеру «гонорар успіху» становить 5000 грн.
Відповідно до п. 4.4. Договору, оплата «Гонорару успіху» проводиться після отримання відповідного судового рішення по справі.
У частинах четвертій-шостій статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Витрати на професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19).
Відповідно до положень статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Так, договір про надання правової допомоги – це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.
Частинами 1 та 2 статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 дійшла висновку про можливість існування «гонорару успіху» як форми оплати винагороди адвокату; визнала законність визначення між адвокатом та клієнтом у договорі про надання правової допомоги такого виду винагороди як «гонорар успіху».
При цьому при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Велика Палата Верховного Суду зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення між ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
Апеляційний суд вважає, що з урахуванням пропорційності розміру «гонорару успіху» судовим витратам, безпосередньо пов`язаним з розглядом справи, з огляду на неподання детального розрахунку витрат адвоката, з точки зору складності цієї справи та розумної необхідності судових витрат, а також з урахуванням задоволення первісного позову та відмови у зустрічних позовних вимогах, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що співмірний і розумний розмір понесених АТ «А-Банк» витрат на професійну правничу допомогу у даній справі становить 5000 грн.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції та не дають підстав вважати, що судом порушені норми процесуального права, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана ухвала залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Чернявського Анатолія Леонідовича залишити без задоволення.
Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 30 жовтня 2025 року у даній справі залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених Цивільним процесуальним кодексом України.
Повний текст постанови складено 11 лютого 2026 року.

Судді Ю.В. Сіренко

Л.І. Василенко

О.М. Новіков