ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Симона Петлюри, 16/108, м. Київ, 01032, тел. (044) 235-95-51, е-mail: inbox@ko.arbitr.gov.ua

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" лютого 2026 р.  м. Київ Справа № 911/3547/25 

Господарський суд Київської області у складі судді Зайця Д.Г., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕБЕТ» №05/02/2026-2 від 05.02.2026 року (вх. №916 від 05.02.2026) про ухвалення додаткового рішення у справі №911/3547/25
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕБЕТ», м. Київ
до Комунального закладу Київської обласної ради «Київський обласний ліцей», смт. Володарка, Київська область
про стягнення заборгованості

без виклику представників учасників справи 

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Рішенням Господарського суду Київської області від 04.02.2026 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю “ДЕБЕТ” до Комунального закладу Київської обласної ради “Київський обласний ліцей” про стягнення заборгованості задоволено частково; стягнуто з Комунального закладу Київської обласної ради “Київський обласний ліцей” (09301, Київська область, Білоцерківський район, с. Володарка, вул. Зарічна, буд. 102-В, код ЄДРПОУ 22203815) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “ДЕБЕТ” (03124, м. Київ, бульвар Гавела Вацлава, буд. 4, код ЄДРПОУ 45320950) 9352 (дев`ять тисяч триста п`ятдесят дві) грн. 09 коп. основного боргу, 5599 (п`ять тисяч п`ятсот дев`яносто дев`ять) грн. 60 коп. інфляційних втрат, 1083 (одну тисячу вісімдесят три) грн. 05 коп. 3% річних та 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп. витрат зі сплати судового збору. 
До суду від позивача через систему «Електронний суд» надійшла заява №05/02/2026-2 від 05.02.2026 року (вх. №916 від 05.02.2026) про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у сумі 15000,00 грн. 
Відповідно до п. 3 ч. 1, ч. 3 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕБЕТ» №05/02/2026-2 від 05.02.2026 року (вх. №916 від 05.02.2026) про ухвалення додаткового рішення у справі №911/3547/25 про стягнення з відповідача на користь позивача 15000,00 грн. витрат на професійну правову допомогу, судом встановлено наступне.
Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Розмір витрат, пов`язаних з проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів та вчиненням інших дій, пов`язаних з розглядом справи чи підготовкою до її розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів (ч. 2 ст. 128 ГПК України).
Згідно ч. 8 ст. 129 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідну заяву, в порядку частини 8 ст. 129 ГПК України, позивач зробив безпосередньо у тексті позовної заяви, зазначивши, що розмір витрат на професійну правову допомогу орієнтовно складає 15000,00 грн. 
Судом встановлено, що позивачем заяву про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат у справі №911/3547/25 подано до суду 05.02.2026. 
Таким чином, позивачем дотримано вимоги ч. 8 ст. 129 ГПК України.
Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Частиною 2 ст. 126 ГПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 
Згідно ч. ч. 3, 4 ст. 126 ГПК України, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 
Як вбачається з матеріалів справи, 03.01.2024 року між Адвокатським об`єднанням «КОЛТ» (за договором – виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДЕБЕТ» (за договором – клієнт) укладено Договір про надання правової допомоги (далі – Договір), згідно п.п. 1.1, 1.2 якого, Виконавець зобов`язується надати, а Клієнт прийняти та оплатити замовлені ним юридичні послуги на умовах та в порядку, визначеному Договором. Перелік юридичних послуг, їх обсяг, вартість та строки надання узгоджуються Сторонами за окремими замовленнями Клієнта, які погоджуються Сторонами у Додатках до Договору.
28.08.2025 між сторонами підписано Додаткову угоду №16/1 до Договору про надання правової допомоги від 03.01.2024 року, згідно умов п. 1 якої, Сторони домовилися, що Виконавець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених Договором, надати, а Клієнт - прийняти та оплатити правову допомогу, надану Виконавцем, пов`язану із представництвом інтересів Клієнта щодо стягнення заборгованості з Комунальної організації (установи, закладу) Комунального закладу Київської обласної ради «Київський обласний ліцей» або його правонаступника (код ЄДРПОУ 22203815) та/або з Боржника за Договором постачання №019 від 23.02.2021 року, Договором постачання № 030 від 04.03.2021року, Договором про закупівлю товарів за державні кошти № 029 від 04.03.2021 року.
Згідно п. 2.1 Додаткової угоди №16/1 від 28.08.2025, на виконання п. 1 цієї Додаткової угоди Виконавець зобов`язаний підготувати позовну заяву, подати до суду цей процесуальний документ, готувати інші необхідні процесуальні документи щодо захисту прав та інтересів Клієнта та представляти інтереси Клієнта в суді першої інстанції. Вартість правової допомоги, передбаченої п. 2.2. цієї Додаткової угоди становить 15000,00 грн. Ці послуги Виконавця оплачуються Клієнтом шляхом переказу грошових коштів на рахунок Виконавця упродовж 30 (тридцяти) днів після ухвалення рішення судом першої інстанції на користь Клієнта.
В якості доказів надання юридичних послуг та понесених витрат на правову допомогу у сумі 15000,00 грн. до матеріалів справи долучено копію Договору про надання правової допомоги від 03.01.2024, Додаткової угоди №16/1 від 28.08.2025, Акту наданих послуг № 9 від 05.02.2026 на суму 15000,00 грн. 
З доданого до матеріалів справи акту наданих послуг №9 від 05.02.2026 року вбачається, що Адвокатське об`єднання «КОЛТ» надало, а позивач прийняв юридичні послуги загальна вартість яких складає 15000,00 грн. Зазначений акт підписано представниками обох сторін, у вказаному акті наведено перелік та обсяги послуг, що надавались адвокатом позивачу, розрахунок наданих послуг та їх загальна вартість.
Отже, наявними в матеріалах справи доказами підтверджуються обставини надання позивачу адвокатським обєднанням професійної правничої допомоги, у зв`язку з чим, зазначені витрати є витратами на професійну правничу допомогу та, відповідно, є судовими витратами в розумінні ст. 123 ГПК України.
Згідно ч. 5 ст. 126 ГПК України, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.
Верховним Судом у постанові від 03.10.2019 року у справі №922/445/19 зазначено, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 ГПК України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Тобто, «суд має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, за клопотанням іншої сторони» та «суд має право зменшити суму судових витрат, встановивши їх неспіврозмірність, незалежно від того, чи подавалося відповідачем відповідне клопотання» не є тотожними за своєю суттю, що фактично відповідає висновку, викладеному у вищевказаній постанові.
При цьому, у постанові Верховного Суду від 05.10.2021 року у справі №907/746/17 акцентовано увагу на тому, що висновки судів про часткову відмову стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу адвоката з підстав не пов`язаності, необґрунтованості та непропорційності до предмета спору не свідчить про порушення норм процесуального законодавства, навіть, якщо відсутнє клопотання учасника справи про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У такому разі, суди мають таке право відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України та висновків об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду про те, як саме повинна застосовуватися відповідна норма права.
Зокрема, відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, встановленого ч. 4 ст. 129 ГПК України, визначено також ч.ч. 6, 7, 9 ст. 129 ГПК України. Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч.ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
Крім того, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також, критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited"проти України", рішення у справі "Баришевський проти України", рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України", рішення у справі "Двойних проти України", рішення у справі "Меріт проти України").
Отже, для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача відповідно до положень ст.ст. 126, 129 ГПК України, має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи та витрачений адвокатом час.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.05.2020 року у справі №904/4507/18.
Таким чином, беручи до уваги рівень складності правовідносин у справі, обсяг підготовлених та поданих до суду позивачем заяв та матеріалів, їх значення для вирішення спору, з урахуванням критеріїв розумності розміру адвокатських витрат, а також, враховуючи, що розгляд справи здійснювався без участі представника позивача, суд дійшов висновку, що заявлений до стягнення розмір витрат на правову допомогу ТОВ «Салон-перукарня «Золушка», який складає майже 76% від суми позову, є необґрунтованим та непропорційним до предмета спірних правовідносин. 
Судом враховано, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання боржника утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача (аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 24.01.2022 у справі №911/2737/17 та від 21.10.2021 у справі №420/4820/19).
Водночас, стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу. Судом враховано, що розмір судових витрат на професійну правничу допомогу у сумі 15000,00 грн. значно перевищує суму основного боргу. Крім того, судом взято до уваги, що провадження у даній справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання та виклику сторін, відповідач у даній справі не скористався правом на подачу відзиву на позов, що виключило необхідність подачі позивачем відповіді на відзив та інших заяв по суті. 
Викладене, на думку суду, свідчить що покладення на Комунальний заклад Київської обласної ради «Київський обласний ліцей» витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15000,00 грн. є надмірним. 
За таких обставин, встановивши невідповідність заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу вимогам щодо співмірності, обґрунтованості та пропорційності до предмету спору, суд дійшов висновку про зменшення цих сум до 20%. 
Керуючись ст.ст. 126, 129, 234, 240, 244 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -
УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕБЕТ» №05/02/2026-2 від 05.02.2026 року (вх. №916 від 05.02.2026) про ухвалення додаткового рішення у справі №911/3547/25 про стягнення з відповідача на користь позивача 15000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково. 
2. Стягнути з Комунального закладу Київської обласної ради «Київський обласний ліцей» (09301, Київська область, Білоцерківський район, с. Володарка, вул. Зарічна, буд. 102-В, код ЄДРПОУ 22203815) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕБЕТ» (03124, м. Київ, бульвар Гавела Вацлава, буд. 4, код ЄДРПОУ 45320950) 3000 (три тисячі) грн. 00 коп. витрат на професійну правову допомогу. 
3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили. 

Додаткове рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 20 днів з дня складення повного тексту рішення шляхом подання апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України з врахуванням п. 17.5 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Д.Г. Заєць