ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2026 року	Львів	Справа № 380/1288/23 пров. № А/857/2127/26	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
Головуючого судді Мандзія О.П.,
суддів Гудима Л.Я., Качмара В.Я., 
за участю секретаря судового засідання Гепфель А.А.,

від апелянта ОСОБА_1 ,
від позивача не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2025 року про зміну способу і порядку виконання судового рішення у справі №380/1288/23 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, - 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_2 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із заявою (за вх. №80785 від 09.10.2025), у якій просив змінити спосіб і порядок виконання рішення суду від 20.02.2023 у справі №380/1288/23 в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити виплату різниці між фактично сплаченою та належною до сплати сумою пенсії позивачу, починаючи з 01.04.2019, встановивши новий спосіб і порядок виконання рішення. А саме: стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь позивача різницю між фактично сплаченою та належною до сплати сумою пенсії у сумі 135667,12 грн.
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 05.12.2025 задоволено заяву ОСОБА_2 від 09.10.2025 про зміну способу і порядку виконання рішення суду у справі 3380/1288/23 та змінено спосіб і порядок виконання рішення суду №380/1288/23 від 20.02.2023, яке 23.03.2023 набрало законної сили, в частині, що стосується зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області здійснити ОСОБА_2 виплату пенсії, перерахованої з 01.09.2019 по 30.03.2023 в сумі 135667,12 грн., на стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області на користь ОСОБА_2 доплати до пенсії, що забезпечується за рахунок коштів державного бюджету, за період з 01.04.2019 по 30.03.2023 в сумі 135667 (сто тридцять п`ять шістсот шістдесят сім) гривень 12 копійок.
Не погоджуючись із такою ухвалою, її оскаржило Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, оскільки, як вважає апелянт, таку прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також не повністю досліджено обставини справи.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що виплата коштів, нарахованих на виконання судового рішення перебуває у залежності від отримання Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області коштів для фінансування відповідної виплати позивачу та здійснюється відповідно до вимог Порядку здійснення з бюджету пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2025 за №821 (далі - Порядок №821). У жовтні 2025 року позивачу виплачено кошти на виконання погашення заборгованості за судовими рішеннями у розмірі 187,35 грн. Стверджує, що при застосуванні статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) щодо рішення зобов`язального характеру неприпустимо встановлювати конкретну суму стягнення, оскільки це змінить його суть.
Апелянт просив скасувати ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 05.12.2025 про зміну способу і порядку виконання судового рішення у цій справі та постановити нове, яким у задоволенні заяви ОСОБА_2 відмовити повністю.
Позивач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався. Відповідно до приписів ч. 4 ст. 304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
25.02.2026 від апелянта надійшли додаткові пояснення у справі, за змістом яких, зокрема, зазначено, що бюджет Пенсійного фонду України на 2026 рік є збалансованим.
У жовтні 2025, листопаді 2025, грудні 2025 року, лютому 2026 року ОСОБА_2 додатковими відомостями на виконання погашення заборгованості за судовими рішеннями відповідно до вимог Порядку виплачено кошти в розмірі на загальну суму 665,05 грн. Тобто розмір заборгованості за відповідним судовим рішенням у справі №380/1288/23 змінився та становить 135002,07 грн. Виплата коштів унеможливлює застосування ст. 378 КАС України, оскільки проводиться виплата за судовими рішеннями відповідно до Порядку №821.
В судовому засіданні представник апелянта підтримала вимоги апеляційної скарги, просила скасувати ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 05.12.2025 про зміну способу і порядку виконання судового рішення у справі №380/1288/23 та постановити нове судове рішення, яким в задоволенні заяви ОСОБА_2 про зміну способу і порядку виконання судового рішення у справі відмовити повністю. 
Позивач в судове засідання не з`явився, явки уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, про дату, час і місце судового розгляду повідомлений налжним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи чи іншого змісту не подавав.
Відповідно до приписів ч. 2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши доповідь судді - доповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів дійшла переконання, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та письмовими доказами, що Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20.02.2023 у справі №380/1288/23 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, позов задоволено; визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови ОСОБА_2 у перерахунку його пенсії на підставі довідки Адміністрації Державної прикордонної служби України №11/7547 від 12.10.2022 з 01.04.2019; обов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2 з 01.04.2019 на підставі відомостей довідки Адміністрації Державної прикордонної служби України №11/7547 від 12.10.2022 про розмір основних та додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, а також здійснити виплату перерахованої з 01.04.2019 пенсії, з урахуванням фактично виплачених сум.
Рішення Львівського окружного адміністративного суду №380/1288/23 від 20.02.2023 набрало законної сили 23.03.2023.
ГУ ПФУ на запит представника стягувача скерувало Григоровському Ю.І. лист від 29.09.2025, у якому повідомило, що на виконання судового рішення ГУ ПФУ провело перерахунок пенсії з 01.04.2019 на підставі довідки Адміністрації Державної прикордонної служби України №11/7547 від 12.10.2022 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, з урахуванням фактично виплачених сум. З 01.04.2023 розмір пенсійної виплати становить 9975,89 грн. Доплата пенсії на виконання судового рішенням за період з 01.04.2019 по 31.03.2023 становить 135667,12 грн. Виплата коштів, нарахованих на виконання рішення суду буде здійснена в межах бюджетних асигнувань, виділених на погашення заборгованості пенсійних виплат за рішеннями судів за рахунок коштів Державного бюджету України.
Оскільки, з позиції позивача, реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних, чинних на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, а право позивача на отримання спірної виплати є беззаперечним і забезпечення цього права становить сутність взятих на себе державою зобов`язань, звернувся до суду першої інстанції з відповідною заявою.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для зміни способу і порядку виконання рішення суду у даній справі, оскільки ГУ ПФУ, визначивши розмір заборгованості з пенсійних виплат перед стягувачем, не виконало рішення суду щодо виплати перерахованої пенсії в строк, що значно перевищує два місяці, то за таких обставин існує чітка, недвозначна та єдина підстава для прийняття рішення про зміну способу виконання рішення суду на стягнення заборгованості по пенсії з суб`єкта владних повноважень.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, апеляційний суд керується таким.
Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Положенням ч.1 ст. 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.
Частинами 2, 3 ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Законом України від 21.11.2024 №4094-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення положень про судовий контроль за виконанням судових рішень», який набрав чинності 19.12.2024, внесено зміни до положень статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема, й у частині зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.
Так, ч. 1 ст. 378 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону №4094-IX, що діє з 19.12.2024) за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.
Згідно з ч. 3 ст. 378 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону №4094-IX, що діє з 19.12.2024) підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.
Вказане свідчить про те, що з 19.12.2024 приписи ст. 378 Кодексу адміністративного судочинства України доповнені самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання судового рішення, а саме: невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо, серед іншого, обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, протягом двох місяців з дня набрання таким рішенням законної сили; при чому зміна способу і порядку виконання такого судового рішення відбувається шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.
Зміни до ч. 3 ст. 378 Кодексу адміністративного судочинства України, внесені Законом №4094-IX, запроваджують автоматичний наслідок у вигляді можливості зміни способу виконання після двох місяців невиконання рішення.
У постанові Верховного Суду від 28.10.2025 у справі №380/7706/22 зазначено, що прийняттям Закону №4094-IX Верховна Рада України змінила концепцію статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України, запровадивши самостійну підставу для зміни судом способу виконання судового рішення. Крім того, Верховна Рада України цим законодавчим актом усунула необхідність для позивача звертатися з новим позовом для стягнення вже нарахованих, але невиплачених сум, визнавши це непропорційним і таким, що підриває ефективність судового захисту.
Виходячи з мети цих змін, судове втручання у спосіб виконання не є переглядом суті рішення, а становить механізм забезпечення реального і своєчасного виконання судового рішення, що відповідає вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статті 129-1 Конституції України.
Верховний Суд дійшов висновку, що застосування процесуального механізму, передбаченого абзацом другим частини третьої статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України, про зміну способу і порядку виконання судового рішення із зобов`язання вчинити дії на стягнення з Головного управління нарахованої суми є єдиним дієвим та ефективним заходом, спрямованим на реальне поновлення порушених соціальних прав громадянина, а не на формальне завершення виконавчого провадження.
У свою чергу зміна способу виконання судового рішення не є створенням нового грошового зобов`язання, оскільки сума заборгованості є чітко визначеною та нарахованою власне відповідачем.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи пенсійного органу, що визначивши конкретну суму стягнення, суд першої інстанції фактично змінив суть рішення суду від 20.02.2023. 
Також Верховний Суд зазначив, що посилання пенсійного органу на висновки Верховного Суду України, викладені у постановах від 11.11.2014 у справі №21-475а14, від 11.11.2014 у справі №21-394а11, та висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 30.01.2018 у справі №281/1820/14-а, від 12.04.2018 у справі №759/1928/13-а, від 10.07.2018 у справі №755/7078/16-а, від 21.08.2018 у справі №803/3805/15, від 11.02.2020 у справі №826/8279/16, від 24.07.2023 у справі №420/6671/18 є нерелевантними та такими, що не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, оскільки такі висновки стосувалися застосування положень статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції, чинній до 19.12.2024.
Представник апелянта не заперечила, що відповідна постанова Верховного Суду є релевантною до спірних правовідносин.
Сторонами не заперечується факт часткового виконання рішення суду у справі 380/1288/23 виконано частково в частині періоду виплати пенсії починаючи з 01.04.2023 надалі. 
Своєю чергою, нарахування боржником стягувачу пенсії за період з 01.04.2019 по 30.03.2023 в сумі 135667,12 грн, її облік впродовж двох з половиною років як заборгованості по пенсії в системі діловодства ПФУ, однак її невиплата (окрім 665,05 грн), підтвержують доводи заявника про невиконання впродовж, як вірно зауважив суд першої інстанції, надмірно тривалого терміну вищезазначеного рішення суду. 
Апеляційний суд погоджується з наданою судом першої інстанції оцінкою аргументам позиції відповідача у справі, яка зводиться до того, що боржник фактично ігнорує об`єктивну реальність та наводить аргументи, котрі були слушними в минулому - з огляду на дію редакції статті 378 КАС України, що була чинною до 18.12.2024, за якою зміна способу виконання рішення про перерахунок та виплату пенсії на стягнення заборгованості по пенсії трактувалася як зміна рішення по суті, що не допускається на стадії його виконання. Проте, з 19.12.2024 відповідний правовий підхід змінено та такий безпосередньо визначено законом за умови, що суб`єкт владних повноважень не виконує судового рішення протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили. 
Таким чином, враховуючи зазначені висновки Верховного Суду, з огляду на зміст абзацу 2 ч. 3 ст. 378 Кодексу адміністративного судочинства України, у редакції Закону України №4094-IX та на підтверджені матеріалами справи обставини існування боргу у відносинах із перерахунку пенсії понад два місяці з дня набрання законної сили рішенням, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що заяву про зміну способу виконання рішення суду слід задовольнити.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені ст. 315 КАС України.
Згідно з ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 2, 308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 378 КАС суд,
ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України залишити без задоволення.
Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2025 року про зміну способу і порядку виконання судового рішення у справі №380/1288/23 – залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя	 	О. П. Мандзій 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	В. Я. Качмар