ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2026 року Чернігів Справа № 620/7831/25

Чернігівський окружний адміністративний суд під головуванням судді Лукашової О.Б., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, в якому просить:
визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо нездійснення нарахування та виплати мені, ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, у розмірі до 30000 грн. у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань за періоди з 01.06.2023 по 30.06.2023, з 01.07.2023 по 31.07.2023, з 01.08.2023 по 29.08.2023 включно;
зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити мені, ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, у розмірі до 30000 грн. у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань за періоди з 01.06.2023 по 30.06.2023, з 01.07.2023 по 31.07.2023, з 01.08.2023 по 29.08.2023 включно.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач протиправно не здійснив нарахування та виплату позивачу додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, у розмірі до 30000 грн пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань за періоди з 01.06.2023 по 30.06.2023, з 01.07.2023 по 31.07.2023, з 01.08.2023 по 29.08.2023.
Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 30.07.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. Ухвалою суду надано термін для подачі відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та заперечень.
У відзиві на позовну заяву відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що з 01.06.2023 по 29.08.2023 позивач не виконував бойових (спеціальних) завдань, а отже відсутні підстави для нарахування та виплати йому додаткової винагороди. Нарахування та виплата додаткової винагороди за період після 01.02.2023 здійснювалась у жовтні 2023 року, тобто після набрання чинності Наказу МВС № 729, який застосовується з 01 червня 2023 року. Відповідно на дату видання наказів про нарахування та виплату додаткової винагороди не було підстав для включення Позивача до таких наказів, оскільки той не виконував бойових спеціальних завдань з 01.06.2025, які передбачені п. 4 Наказу № 729.
У відповіді на відзив позивач наполягає на задоволенні позову з підстав аналогічних, викладеним у позовній заяві. У запереченнях відповідач вказує на безпідставність доводів позивача та просить відмовити у задоволенні позову.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.
ОСОБА_1 у період з 06.12.2022 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 та наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 09.04.2025 №91 був виключений з 09.04.2025 зі списків особового складу військової частини у зв`язку зі звільненням на підставі підпункту «г» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» (а.с.20-23).
Листом від 30.06.2025 №1/82/12-Г-7 відповідач надіслав позивачу картки особового рахунку за 2022-2025 роки, копії архівних відомостей за 2022-2025 роки та повідомив таке:
- у період з лютого 2022 року по січень 2023 року питання нарахування та виплата додаткової винагороди регулювалось Постановою 168 та Інструкцією з виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Національної гвардії України затвердженою Наказом Командувача Національної гвардії України від 29.03.2022 №89 і за цей період додаткова винагорода була виплачена всім військовослужбовцям незалежно від завдань, що виконувались;
- у період з лютого 2023 року по травень 2023 року питання нарахування та виплата додаткової винагороди регулювалось Постановою 168 та Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 26.01.2023 №37, відповідно до якого додаткова винагорода у розмірі 30 000 грн виплачувалась військовослужбовцям, які виконували бойові )спеціальні) завдання згідно із бойовими наказами (бойовими розпорядженнями) у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави;
- у період з 01.06.2023 питання нарахування та виплата додаткової винагороди регулювалось Постановою 168 та Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 01.09.2023 №729.
Тобто у вказані періоди діяли різні порядки на підстави для нарахування додаткової винагороди (а.с.32-33).
Згідно з матеріалами справи позивачу була нарахована та виплачена додаткова винагорода у розмірі 30 000 грн пропорційно часу виконання завдань за лютий – травень 2023 року (а.с.38-48).
У період з 30.08.2023 по 03.10.2023 позивач навчався у навчальному центрі імені Василя Вишиваного Національної гвардій України (а.с.49).
Вважаючи, що позивачу протиправно не виплачено додаткову винагороду за періоди з 01.06.2023 по 30.06.2023, з 01.07.2023 по 31.07.2023, з 01.08.2023 по 29.08.2023, останній звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною першою статті 1 Закону України «Про Національну гвардію» від 13.03.2014 № 876-VII (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 876-VII) Національна гвардія України є військовим формуванням з правоохоронними функціями, що входить до системи Міністерства внутрішніх справ України і призначено для виконання завдань із захисту та охорони життя, прав, свобод і законних інтересів громадян, суспільства і держави від кримінальних та інших протиправних посягань, охорони громадської безпеки і порядку та забезпечення громадської безпеки, а також у взаємодії з правоохоронними органами - із забезпечення державної безпеки і захисту державного кордону, припинення терористичної діяльності, діяльності незаконних воєнізованих або збройних формувань (груп), терористичних організацій, організованих груп та злочинних організацій..
Національна гвардія України бере участь відповідно до закону у взаємодії зі Збройними Силами України у відсічі збройній агресії проти України та ліквідації збройного конфлікту шляхом ведення воєнних (бойових) дій, а також у виконанні завдань територіальної оборони (частина друга статті 1 Закону № 876-VII).
Згідно з частиною першою статті 9 Закону № 876-VII особовий склад Національної гвардії України складається з військовослужбовців та працівників.
Частиною другою статті 21 Закону № 876-VII обумовлено, що військовослужбовці Національної гвардії України користуються правовими і соціальними гарантіями відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», цього Закону, інших актів законодавства.
Грошове забезпечення військовослужбовців Національної гвардії України здійснюється в порядку та розмірах, що визначаються Кабінетом Міністрів України (частина шоста статті 21 Закону № 876-VII).
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначаються Законом України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон №2011-XII).
Частиною другою статті 1-2 Закону № 2011-XII передбачено, що у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Відповідно до частини першої статті 9 Закону № 2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Згідно з частиною другою статті 9 цього ж Закону до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Відповідно абзацу першого частини четвертої статті 9 Закону № 2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Абзацом другим частини четвертої статті 9 Закону № 2011-XII передбачено, що порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України постановлено ввести в Україні воєнний стан, який триває на день розгляду справи.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.
Відповідно до пункту 4 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» Кабінет Міністрів України [зобов`язаний] невідкладно: 2) забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних із запровадженням правового режиму воєнного стану на території України.
Згідно з пунктом 6 Указу Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» Кабінету Міністрів України [доручено] забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних з оголошенням та проведенням загальної мобілізації.
На виконання цих указів Кабінет Міністрів України видав постанову «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 № 168 (далі - Постанова № 168), якою, серед іншого, передбачив на період дії воєнного стану виплату для військовослужбовців додаткової винагороди та встановив загальні умови щодо її виплати.
Кабінет Міністрів України постановою від 07.07.2022 № 793 (застосовується з 24.02.2022), доповнив Постанову № 168 пунктом 2-1, яким установлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.
Постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.2023 №43 (набрала чинності 21.01.2023) пункт 2-1 Постанови №168 був викладений у такій редакції: «2-1. Установити, що керівники відповідних міністерств та державних органів визначають порядок і умови виплати додаткової винагороди, одноразової грошової допомоги, розміри виплати додаткової винагороди в розмірі до 30000 гривень.”.
На виконання пункту 2-1 Постанови № 168 (у редакції Постанови № 43) наказом Міністерства внутрішніх справ України від 26.01.2023 № 37, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 31.01.2023 за № 194/39250, затверджено Порядок та умови виплати на період дії воєнного стану додаткової винагороди військовослужбовцям Національної гвардії України, яким визначено механізм виплати на період дії воєнного стану військовослужбовцям Національної гвардії України додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 Постанови № 168 (далі Порядок та умови №37).
Пунктом 2 Порядку та умов № 37 визначено, що на період дії воєнного стану додаткова винагорода виплачується:
1) у розмірі до 30000 грн військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (бойовими розпорядженнями) в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань:
у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, резерву Головнокомандувача Збройних сил України Сил оборони держави, розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України, які здійснюють управління діючими угрупованнями військ;
у складі розгорнутих пунктів управління органів військового управління Національної гвардії України, що здійснюють безпосереднє управління військовими частинами (підрозділами), які залучаються до виконання завдань у межах операційних зон діючих угруповань військ (сил);
в оперативному підпорядкуванні, під оперативним контролем, оперативною взаємодією визначених органів військового управління Збройних Сил України, командувачів діючих угруповань військ (сил) та/або в межах їх зон відповідальності (операційних зон);
з протиповітряного прикриття та наземної оборони об`єктів критичної інфраструктури;
із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій, крім випадків здійснення такого забезпечення в умовах вогневого ураження або безпосереднього зіткнення з противником;
з охорони та оборони дипломатичних представництв, консульських установ іноземних держав, представництв міжнародних організацій в Україні;
з конвоювання осіб, узятих під варту та/або засуджених до позбавлення волі, перевезення військовополонених ворогів;
Підготовка проєктів наказів для здійснення виплати додаткової винагороди покладається на підрозділи, що відповідають за облік особового складу. Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видаються до 10 числа поточного місяця (пункт 7 Порядку та умов №37).
Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих питань, пов`язаних із проходженням військової служби під час дії воєнного стану» від 28.06.2023 № 3161-IX (далі - Закон № 3161-IX), який набрав чинності з 30.06.2023, зокрема, з метою удосконалення процедури виплати додаткової винагороди під час дії воєнного та визначення законодавчого механізму врегулювання питань виплати такої додаткової винагороди під час дії воєнного стану військовослужбовцям, серед іншого, Закон № 2011-XII доповнено статтею 9-2 такого змісту:
«Стаття 9-2. Додаткова винагорода військовослужбовцям під час дії воєнного стану. Під час дії воєнного стану військовослужбовцям щомісячно виплачується додаткова винагорода на умовах, у розмірах та в порядку, встановлених Кабінетом Міністрів України».
Пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3161-IX установлено, що в період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX:
військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, а також здійснюють бойові (спеціальні) завдання, у період здійснення зазначених заходів (завдань) щомісячно виплачується додаткова винагорода від 30000 до 100000 гривень на умовах, у розмірах та в порядку, встановлених Кабінетом Міністрів України.
У зв`язку з прийняттям цього Закону Постанова № 168 викладена в новій редакції постановою Кабінету Міністрів України від 09.08.2023 № 836 (далі - Постанова №836), набрала чинності з 11.08.2023. Як зазначено у цій постанові, вона застосовується з 01.06.2023.
Так, Постановою № 836 вступну частину Постанови № 168 викладено в новій редакції, відповідно до якої ця постанова ухвалюється Кабінетом Міністрів України на виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію», статті 9-2 Закону № 2011-XII та абзаців другого - восьмого пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3161-IX.
Цією постановою пункт 1 Постанови № 168 викладено в новій редакції, а положення про виплату військовослужбовцям додаткової грошової винагороди, які раніше містилися у пункті 1 Постанови № 168, перенесено у новий пункт 1-1 з істотними змінами, які, зокрема, більш чітко визначали умови диверсифікації розміру винагороди, у тому числі в обсязі до 50000 грн. Пунктом 1-2 встановлено, що «виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників)».
Також пункт 2-1 Постанови №168 був викладений у такій редакції: 
“2-1. Установити, що міністерства та державні органи за погодженням з Міністерством фінансів та Міністерством економіки визначають:
порядок, умови і розміри виплати додаткової винагороди особам, зазначеним у пункті 1 цієї постанови;
особливості виплати додаткової винагороди особам, зазначеним у пунктах 1-1 і 1-2 цієї постанови, у тому числі в частині встановлення переліку бойових (спеціальних) завдань та заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, для здійснення такої виплати, з урахуванням завдань, покладених на Збройні Сили, Службу безпеки, Службу зовнішньої розвідки, Головне управління розвідки Міністерства оборони, Національну гвардію, Державну прикордонну службу, Управління державної охорони, Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації, Державну спеціальну службу транспорту;
порядок і умови виплати одноразової грошової допомоги.”.
Водночас пунктом 2 Постановою № 836 передбачено, що у разі зменшення розміру додаткової винагороди у зв`язку зі зміною відповідно до цієї постанови порядку, умов її виплати та розміру додаткової винагороди її перерахунок не здійснюється до набрання чинності цією постановою.
Відповідно до абзацу другого пункту 4 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3161-IX та пункту 2-1 Постанови № 168 у редакції Постанови №836 наказом Міністерства внутрішніх справ України від 01.09.2023 № 729, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 04.09.2023 за № 1544/40600, затверджено Особливості виплати додаткової винагороди, винагороди за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду) та порядок і умови виплати одноразової винагороди військовослужбовцям Національної гвардії України, який набрав чинності 05.09.2023 та застосовується з 01 червня 2023 року.
Пунктом 2 наказу Міністерством внутрішніх справ України від 01.09.2023 № 729 визнано таким, що втратив чинність, наказ Міністерства внутрішніх справ України від 26.01.2023 № 37 "Про затвердження Порядку та умов виплати на період дії воєнного стану додаткової винагороди військовослужбовцям Національної гвардії України", зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 31.01.2023 за № 194/39250, який втратив чинність 05.09.2023.
Відповідно до пункту 1-1 Постанови № 168 (у редакції Постанови №836) на період дії воєнного стану:
військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту (далі - військовослужбовці), які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах;
військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи до пункту управління оперативно-стратегічного угруповання військ включно, а також у складі командування та штабу військової частини (зведеного підрозділу) (у тому числі поза районами ведення бойових (воєнних) дій), який здійснює оперативне (бойове) управління військовими частинами та підрозділами, що ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки), виплачується додаткова винагорода у розмірі 50000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань відповідно до умов, визначених Міністерством оборони;
військовослужбовцям, які здійснюють бойові (спеціальні) завдання у період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 30000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань.
Пунктом 1-2 Постанови №168 передбачено, що виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Згідно з пунктом 2 Особливостей №729, на період воєнного стану додаткова винагорода виплачується, зокрема:
1) у розмірі 100 000 гривень військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України (далі - бойові дії або заходи), перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора у розрахунку на місяць пропорційно часу участі в таких діях та заходах;
2) у розмірі 50 000 гривень військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи до пункту управління оперативно-стратегічного угруповання військ включно, а також у складі командування та штабу військової частини (зведеного підрозділу) (у тому числі поза районами ведення бойових (воєнних) дій), який здійснює оперативне (бойове) управління військовими частинами та підрозділами, що ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки), у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань;
3) у розмірі 30 000 гривень військовослужбовцям, які здійснюють бойові (спеціальні) завдання в період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань;
Відповідно до пункту 4 Особливостей №729, до бойових (спеціальних) завдань у період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, виконання яких передбачає виплату додаткової винагороди, зазначеної в підпункті 3 пункту 2 цих Особливостей, належать такі завдання, що виконуються військовослужбовцями:
1) включеними до складу діючих угрупувань військ (сил), які виконують бойові (спеціальні) завдання відповідно до бойових наказів (розпоряджень) командувачів (командирів (начальників):
безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій:
з усебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави;
з виявлення та закриття каналів витоку секретної інформації та інструментального контролю захищеності об`єктів інформаційної діяльності;
поза районами ведення воєнних (бойових) дій:
у складі розгорнутих пунктів управління діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави (оперативно-стратегічні угруповання військ, оперативно-тактичні угруповання військ, оперативні угруповання військ, угруповання військ), які здійснюють управління діючими угрупованнями військ (сил); Наказом Міністерства внутрішніх справі від 31.10.2023 №876 (застосовується з 01.06.2023) вказаний абзац був викладений у такій редакції: «у складі розгорнутих пунктів управління діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави (оперативно-стратегічних угруповань військ, оперативних угруповань військ, оперативно-тактичних угруповань військ, угруповань військ) та штабів тактичних груп (зведених підрозділів, прирівняних до них), які здійснюють оперативне (бойове) управління військовими частинами та підрозділами (у тому числі зведеними), що залучені до виконання бойових (спеціальних) завдань у межах зон відповідальності діючих угруповань військ (сил), тактичних груп (зведених підрозділів, прирівняних до них);»
з утримання у складі підрозділу визначених ротних (взводних) опорних пунктів у складі підрозділу;
з контрдиверсійної боротьби, посилення охорони державного кордону України, ведення дій, спрямованих на введення противника в оману, антитерористичних заходів у складі нарядів або призначених підрозділів за межами пунктів постійної дислокації військових частин;
з бойової служби на постах спостереження у складі військового наряду (або призначеного підрозділу);
з авіаперевезення особового складу, матеріальних засобів, аеромедичної евакуації;
з охорони та оборони військових об`єктів (військових містечок, пунктів тимчасової дислокації, базових таборів, місць зосередження сил і засобів, станцій (місць) навантаження (розвантаження) військових вантажів, військово-медичних закладів), у складі внутрішньої варти, чергового підрозділу охорони та оборони, оперативно-чергової служби, патрульного наряду, що виконується в межах областей, окремі території яких визначені районами ведення воєнних (бойових) дій, та тих, що межують з районами ведення воєнних (бойових) дій через акваторію Чорного моря та з українсько-російською, українсько-білоруською ділянками державного кордону, а на іншій території - у разі безпосередньої оборони цих об`єктів від вогневих уражень противника, відбиття нападу, звільнення їх у разі захоплення; Наказом Міністерства внутрішніх справі від 31.10.2023 №876 (застосовується з 01.06.2023) вказаний абзац був викладений у такій редакції: «з охорони та оборони військових об`єктів (військових містечок, пунктів тимчасової дислокації, базових таборів, місць зосередження сил і засобів, станцій (місць) навантаження (розвантаження) військових вантажів, військово-медичних закладів), у складі внутрішньої варти, чергового підрозділу охорони та оборони, оперативно-чергової служби, патрульного наряду, що виконується в межах областей України, окремі території яких визначені районами ведення воєнних (бойових) дій, та тих, що межують з районами ведення воєнних (бойових) дій через акваторію Чорного моря та з українсько-російською, українсько-білоруською ділянками державного кордону, а на іншій території - у разі безпосередньої оборони цих об`єктів від вогневих уражень противника, відбиття нападу, звільнення їх у разі захоплення;»
із забезпечення безперебійного функціонування систем зв`язку, які застосовуються на пунктах управління (в оперативних штабах) для обміну та захисту інформацією в системі управління військами;
з бойової служби на блокпостах у складі військового наряду (або призначеного підрозділу), що виконується в межах областей, окремі території яких визначені районами ведення воєнних (бойових) дій, та тих, що межують з районами ведення воєнних (бойових) дій через акваторію Чорного моря та з українсько-російською, українсько-білоруською ділянками державного кордону, а на іншій території - у разі безпосередньої оборони цих об`єктів від вогневих уражень противника, відбиття нападу, звільнення їх у разі захоплення; Наказом Міністерства внутрішніх справі від 31.10.2023 №876 (застосовується з 01.06.2023) вказаний абзац був викладений у такій редакції: «з бойової служби на блокпостах у складі військового наряду (або призначеного підрозділу), що виконується у межах областей України, окремі території яких визначені районами ведення воєнних (бойових) дій, та тих, що межують з районами ведення воєнних (бойових) дій через акваторію Чорного моря та з українсько-російською, українсько-білоруською ділянками державного кордону, а на іншій території - у разі безпосередньої оборони цих об`єктів від вогневих уражень противника, відбиття нападу, звільнення їх у разі захоплення;»
з протиповітряного прикриття важливих державних об`єктів, органів державної влади, дипломатичних представництв, консульських установ іноземних держав, представництв міжнародних організацій в Україні, військових об`єктів (військових містечок, пунктів тимчасової дислокації, базових таборів, місць зосередження сил і засобів, станцій (місць) навантаження (розвантаження) військових вантажів, військово-медичних закладів), спеціальних вантажів та інших об`єктів, що підлягають протиповітряному прикриттю Національною гвардією України, у тому числі у складі мобільних (стаціонарних) вогневих груп;
з розмінування (виявлення, знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів;
з охорони та оборони спеціальних вантажів, у тому числі ядерних матеріалів, під час їх перевезення територією України;
із забезпечення громадської безпеки і порядку, у тому числі під час дотримання встановленої комендантської години, а також участі в забезпеченні проведення масових, профілактичних та пошукових заходів, інших заходів під час запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану в областях України, окремі території яких визначені районами ведення воєнних (бойових) дій;
з охорони та оборони важливих державних об`єктів, органів державної влади, дипломатичних представництв, консульських установ іноземних держав, представництв міжнародних організацій в Україні, аеропортів (аеродромів) та інших об`єктів, що підлягають охороні та обороні Національною гвардією України в областях України, окремі території яких визначені районами ведення воєнних (бойових) дій, та тих, що межують з районами ведення воєнних (бойових) дій через акваторію Чорного моря, а на іншій території України - у разі безпосередньої оборони цих об`єктів від вогневих уражень противника, відбиття нападу, звільнення їх у разі захоплення;
2) без обов`язкової умови включення до складу діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, які виконують бойові (спеціальні) завдання відповідно до бойових наказів (розпоряджень) командувачів (командирів (начальників) 
з перевезення військовополонених ворогів;
з охорони та оборони важливих державних об`єктів, визначених розділом «Державний концерн «Укроборонпром»» Переліку важливих державних об`єктів, що підлягають охороні та обороні Національною гвардією України в особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 липня 2022 року № 685-011, об`єктів, визначених пунктами 1, 6, 8, 12-15 Переліку ядерних установок, ядерних матеріалів, радіоактивних відходів, інших джерел іонізуючого випромінювання державної власності, важливих державних об`єктів, що підлягають охороні Національною гвардією, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 листопада 2014 року № 628, а також об`єктів критичної інфраструктури (І категорії критичності), визначених розпорядженням Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2022 року № 1229-рс-ОП «Про затвердження переліку об`єктів критичної інфраструктури (І категорії критичності), які потребують першочергового прикриття від повітряних ударів противника; (у редакції Наказу №876)
3) без обов`язкової умови включення до складу діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави та наявності бойових наказів (розпоряджень) командувачів (командирів (начальників) з гасіння (локалізації, ліквідації) пожеж, які виникли внаслідок збройного нападу або вогневого ураження противника, у складі пожежних підрозділів.
Райони ведення воєнних (бойових) дій визначаються рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України. (пункт 13 Особливостей №729).
Облік військовослужбовців, які беруть безпосередню участь у бойових діях або заходах та здійснюють бойові (спеціальні) завдання в період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, та підготовка проєктів наказів про виплату додаткової винагороди здійснюються штабами військових частин. (пункт 8 Особливостей №729).
З матеріалів справи встановлено, що позивач був призначений для несення служби, виконання службово-бойових (бойових) завдань для виконання заходів правового режиму воєнного стану шляхом патрулювання міста Чернігів з 16:00 до 22:00 (з конвоювання, екстрадиції та охорони підсудних та охорони громадського порядку) 02.06.2023 (наказ від 01.06.2023 №156), 04.06.2023 (наказ від 03.06.2023 №158), 05.06.2023 (наказ від 04.06.2023 №159), 06.06.2023 (наказ від 05.06.2023 №160), 09.06.2023 (наказ від 08.06.2023 №163), 10.06.2023 (наказ від 09.06.2023 №164), 11.06.2023 (наказ від 10.06.2023 №165), 15.06.2023 (наказ від 14.06.2023 №169), 16.06.2023 (наказ від 15.06.2023 №170), 17.06.2023 (наказ від 16.06.2023 №171), 18.06.2023 (наказ від 16.06.2023 №172), 19.06.2023 (наказ від 18.06.2023 №173), 21.06.2023 (наказ від 20.06.2023 №175), 22.06.2023 (наказ від 21.06.2023 №176), 23.06.2023 (наказ від 22.06.2023 №177), 24.06.2023 (наказ від 23.06.2023 №178), 25.06.2023 (наказ від 24.06.2023 №179), 28.06.2023 (наказ від 27.06.2023 №182), 29.06.2023 (наказ від 28.06.2023 №183), 10.07.2023 (наказ від 09.07.2023 №196), 11.07.2023 (наказ від 10.07.2023 №197), 12.07.2023 (наказ від 11.07.2023 №198), 13.07.2023 (наказ від 12.07.2023 №199), 14.07.2023 (наказ від 13.07.2023 №200), 17.07.2023 (наказ від 16.07.2023 №203), 20.07.2023 (наказ від 19.07.2023 №206), 21.07.2023 (наказ від 20.07.2023 №207), 22.07.2023 (наказ від 21.07.2023 №208), 23.07.2023 (наказ від 22.07.2023 №209), 24.07.2023 (наказ від 23.07.2023 №210), 26.07.2023 (наказ від 25.07.2023 №2013), 27.07.2023 (наказ від 26.07.2023 №214), 28.07.2023 (наказ від 27.07.2023 №215), 31.07.2023 (наказ від 30.07.2023 №218), 01.08.2023 (наказ від 31.07.2023 №219), 03.08.2023 (наказ від 02.08.2023 №221), 07.08.2023 (наказ від 06.08.2023 №225), 08.08.2023 (наказ від 07.08.2023 №226), 09.08.2023 (наказ від 08.08.2023 №227), 10.08.2023 (наказ від 09.08.2023 №228), 12.08.2023 (наказ від 11.08.2023 №230), 13.08.2023 (наказ від 12.08.2023 №231), 14.08.2023 (наказ від 13.08.2023 №232), 16.08.2023 (наказ від 15.08.2023 №234), 17.08.2023 (наказ від 16.08.2023 №235), 18.08.2023 (наказ від 17.08.2023 №236), 23.08.2023 (наказ від 22.08.2023 №241), 24.08.2023 (наказ від 23.08.2023 №242), 26.08.2023 (наказ від 25.08.2023 №244), 27.08.2023 (наказ від 26.08.2023 №245) (а.с.63-75).
Згідно з наказами Головнокомандувача Збройних Сил України території Чернігівської області у період з червня по серпень 2023 року не визнавалися районами ведення воєнних (бойових) дій (а.с.139-141).
На виконання ухвали суду від 16.09.2025 про витребування доказів, зокрема, наказів про включення до складу діючих угруповань військ (сил) оборони держави, що стосуються спірного періоду з 01.06.2023 по 29.08.2023 та інформації про виконання ОСОБА_1 завдань в оперативному підпорядкуванні, під оперативним контролем, оперативною взаємодією визначених органів військового управління Збройних Сил України, командувачів діючих угруповань військ (сил) та/або в межах їх зон відповідальності (операційних зон) у спірний період з 01.03.2023 по 29.08.2023, відповідач повідомив, що у військовій частині НОМЕР_1 відсутні поіменні накази про включення до складу діючих угруповання військ (сил) оборони держави. Інформацію про виконання ОСОБА_1 завдань в оперативному підпорядкуванні, під оперативним контролем, оперативною взаємодією визначених органів військового управління Збройних Сил України, командувачів діючих угруповань військ (сил) та/або в межах їх зон відповідальності (операційних зон) за період з 01.06.2023 по 29.08.2023 була надіслана суду разом з відзивом на позовну заяв.
Суд звертає увагу, що абзацом 17 підпункту 1 пункту 4 Особливостей №729 (набрали чинності з 05.09.2023 та застосовуються з 01.06.2023), передбачена виплата додаткової винагороди у розмірі 30 000 грн, зокрема, військовослужбовцям включеним до складу діючих угрупувань військ (сил), які виконують бойові (спеціальні) завдання відповідно до бойових наказів (розпоряджень) командувачів (командирів (начальників) поза районами ведення воєнних (бойових) дій із забезпечення громадської безпеки і порядку, у тому числі під час дотримання встановленої комендантської години, а також участі в забезпеченні проведення масових, профілактичних та пошукових заходів, інших заходів під час запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану в областях України, окремі території яких визначені районами ведення воєнних (бойових) дій.
Водночас у період з 01.06.2023 по 29.08.2023 діяв Порядок та умови №37 (втратив чинність 05.09.2023) за приписами абзацу 4 підпункту 1 пункту 2, якого позивач мав право на виплату додаткової винагороди у розмірі 30 000 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання завдань, зокрема, в оперативному підпорядкуванні, під оперативним контролем, оперативною взаємодією визначених органів військового управління Збройних Сил України, командувачів діючих угруповань військ (сил) та/або в межах їх зон відповідальності (операційних зон). 
Накази про виплату винагороди відповідач зобов`язаний був видати за минулий місяць до 10 числа поточного місяця.
Враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку, що позивач у спірний період виконував завдання в оперативному підпорядкуванні, під оперативним контролем, оперативною взаємодією визначених органів військового управління Збройних Сил України, командувачів діючих угруповань військ (сил) та/або в межах їх зон відповідальності (операційних зон), поза районами ведення воєнних (бойових) дій в місті Чернігів, а саме, виконував заходу правового режиму воєнного стану шляхом патрулювання міста з 16:00 до 22:00 (з конвоювання, екстрадиції та охорони підсудних та охорони громадського порядку).
Тобто за приписами абзацу 4 підпункту 1 пункту 2 Порядку та умов №37 позивач у спірний період мав право на виплату додаткової винагороди у розмірі 30 000 в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання завдань в оперативному підпорядкуванні, під оперативним контролем, оперативною взаємодією визначених органів військового управління Збройних Сил України, командувачів діючих угруповань військ (сил) та/або в межах їх зон відповідальності (операційних зон).
Проте відповідач в порушення приписів Порядку та умов №37 не видав накази про виплату додаткової винагороди у строки визначеними в Порядку та умовах, тобто за червень 2023 року до 10 липня 2023 року, за липень 2023 року до 10 серпня 2023 року та за серпень до 10 вересня 2023 року. 
Додаткова винагорода у період з 01.06.2023 по 29.08.2023 позивачу не нараховувалась та не виплачувалась.
Водночас у зв`язку зі зміною правового регулювання спірних правовідносин та прийняттям Особливостей №729 позивач втратив право на виплату додаткової винагороди у розмірі 30 000 грн, оскільки вся територія Чернігівська область не визначалась районами ведення воєнних (бойових) дій.
Щодо застосування в часі внесених до Постанови №168 змін Постановою №836 та Особливостей №729, суд наголошує, що частиною першою статті 58 Конституції України закріплено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Конституційний Суд України неодноразово висловлював позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів.
Так, надаючи тлумачення статті 58 Конституції України у Рішенні від 09 лютого 1999 року №1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) Конституційний Суд України зазначив, що в регулюванні суспільних відносин застосовуються різні способи дії в часі нормативно-правових актів. Перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися, зокрема, негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма). За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце (абзаци перший і другий пункту 2 мотивувальної частини Рішення).
У Рішеннях Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року №1-зп і від 05 квітня 2001 року №3-рп/2001 зроблено аналогічні висновки про те, що закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.
Водночас, Конституційний Суд України звернув увагу на те, що частина перша статті 58 Конституції України передбачає винятки із конституційного принципу неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують юридичну відповідальність особи, що є загальновизнаним принципом права (абзац третій пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 09 лютого 1999 року №1-рп/99, абзац другий пункту 4 мотивувальної частини Рішення від 05 квітня 2001 року №3-рп/2001).
Крім того, у своїх рішеннях Конституційний Суд України постійно наголошує на тому, що ключовим у питанні розуміння гарантованого статтею 8 Конституції України принципу верховенства права є принцип юридичної (правової) визначеності, який вимагає чіткості, зрозумілості й однозначності норм права, зокрема їх передбачуваності (прогнозованості) та стабільності (абзац шостий підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2017 року №2-р/2017).
Складовими принципу верховенства права є, зокрема, правова передбачуваність та правова визначеність, які необхідні для того, щоб учасники відповідних правовідносин мали можливість завбачати наслідки своїх дій і бути впевненими у своїх законних очікуваннях, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано (абзац третій пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005).
Таким чином, державні установи повинні бути послідовними щодо прийнятих ними нормативних актів, а також дотримуватися розумної рівноваги між передбачуваністю (довірою, законними очікуваннями, впевненістю) особи і тими інтересами, заради забезпечення яких у регулювання вносяться зміни. Повага до такої впевненості, як зазначав Європейський суд з прав людини, має бути мірою правового захисту у внутрішньому праві проти свавільного втручання державних органів у гарантовані права (пункт 156 Рішення у справі "Kopecky проти Словаччини" від 28 вересня 2004 року, заява №44912/98).
Одним із механізмів запобігання свавільному втручанню держави та її органів у реалізацію прав і свобод людини є закріплений у частині третій статті 22 Конституції України принцип недопустимості звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних.
Таким чином, надання нормативно-правовому акту ретроактивної дії не порушуватиме принципи незворотності дії в часі та правової визначеності, якщо ці зміни не погіршують правове становище особи: не встановлюють чи не посилюють юридичну відповідальність, не скасовують і не обмежують чинні права і свободи.
Слід врахувати, що пунктом 2 Постановою № 836 передбачено, що у разі зменшення розміру додаткової винагороди у зв`язку зі зміною відповідно до цієї постанови порядку, умов її виплати та розміру додаткової винагороди її перерахунок не здійснюється до набрання чинності цією постановою.
Отже, в цій справі суд констатує бездіяльність відповідача щодо видачі наказів про виплату додаткової винагороди позивачу у спірний період у строки передбаченні Порядком та умовами №37 і така бездіяльність у зв`язку із зміною правового регулювання, а саме прийняттям Особливостей №729, яким було надано ретроактивну дію, є порушенням принципу добросовісності та правової визначеності, як складових верховенства права.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Аналізуючи матеріали адміністративної справи у своїй сукупності, суд вважає, що відповідачем у спірних правовідносинах не доведено правомірності не нарахування та не виплати позивачу додаткової винагороди у розмірі 30 000 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання завдань згідно з Постановою №168 за 02.06.2023, 04.06.2023, 05.06.2023, 06.06.2023, 09.06.2023, 10.06.2023, 11.06.2023, 15.06.2023, 16.06.2023, 17.06.2023, 18.06.2023, 19.06.2023, 21.06.2023, 22.06.2023, 23.06.2023, 24.06.2023, 25.06.2023, 28.06.2023, 29.06.2023, 10.07.2023, 11.07.2023, 12.07.2023, 13.07.2023, 14.07.2023, 17.07.2023, 20.07.2023, 21.07.2023, 22.07.2023, 23.07.2023, 24.07.2023, 26.07.2023, 27.07.2023, 28.07.2023, 31.07.2023, 01.08.2023, 03.08.2023, 07.08.2023, 08.08.2023, 09.08.2023, 10.08.2023, 12.08.2023, 13.08.2023, 14.08.2023, 16.08.2023, 17.08.2023, 18.08.2023, 23.08.2023, 24.08.2023, 26.08.2023, 27.08.2023, натомість позивачем доведено суду протиправність такої бездіяльності.
Водночас, суд не вбачає підстав для нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди у розмірі 30 000 грн згідно з Постановою №168 за інші, визначені у позовних вимогах, періоди проходження військової служби.
Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина 1 статті 2 КАС України).
За таких обставин суд дійшов висновку, що зазначений позов підлягає частковому задоволенню.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд  

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, у розмірі до 30 000 грн у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань за 02.06.2023, 04.06.2023, 05.06.2023, 06.06.2023, 09.06.2023, 10.06.2023, 11.06.2023, 15.06.2023, 16.06.2023, 17.06.2023, 18.06.2023, 19.06.2023, 21.06.2023, 22.06.2023, 23.06.2023, 24.06.2023, 25.06.2023, 28.06.2023, 29.06.2023, 10.07.2023, 11.07.2023, 12.07.2023, 13.07.2023, 14.07.2023, 17.07.2023, 20.07.2023, 21.07.2023, 22.07.2023, 23.07.2023, 24.07.2023, 26.07.2023, 27.07.2023, 28.07.2023, 31.07.2023, 01.08.2023, 03.08.2023, 07.08.2023, 08.08.2023, 09.08.2023, 10.08.2023, 12.08.2023, 13.08.2023, 14.08.2023, 16.08.2023, 17.08.2023, 18.08.2023, 23.08.2023, 24.08.2023, 26.08.2023, 27.08.2023.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, у розмірі до 30 000 грн у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань за 02.06.2023, 04.06.2023, 05.06.2023, 06.06.2023, 09.06.2023, 10.06.2023, 11.06.2023, 15.06.2023, 16.06.2023, 17.06.2023, 18.06.2023, 19.06.2023, 21.06.2023, 22.06.2023, 23.06.2023, 24.06.2023, 25.06.2023, 28.06.2023, 29.06.2023, 10.07.2023, 11.07.2023, 12.07.2023, 13.07.2023, 14.07.2023, 17.07.2023, 20.07.2023, 21.07.2023, 22.07.2023, 23.07.2023, 24.07.2023, 26.07.2023, 27.07.2023, 28.07.2023, 31.07.2023, 01.08.2023, 03.08.2023, 07.08.2023, 08.08.2023, 09.08.2023, 10.08.2023, 12.08.2023, 13.08.2023, 14.08.2023, 16.08.2023, 17.08.2023, 18.08.2023, 23.08.2023, 24.08.2023, 26.08.2023, 27.08.2023.
У задоволенні решти позову відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).
Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ).

Повне судове рішення складено 21.04.2026.
Суддя Олена ЛУКАШОВА