Справа № 513/1218/25 
Провадження № 3/513/6/26 

Саратський районний суд Одеської області

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2026 року Саратський районний суд Одеської області в складі: головуючої судді Рязанової К.Ю., за участю секретарів судового засідання Филипчук Л.В., Русавської Н.В., захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Максименка О.А., розглянувши в режимі відеоконференції матеріали, які надійшли з відділення поліції №1 Білгород-Дністровського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане 18 березня 2025 року ТСЦ 3245,
за ч. 1 ст. 130 КУпАП,
у с т а н о в и в:
16 вересня 2025 року о 21 годині 22 хвилини по польовій дорозі між селами Введенка та селом Мирнопілля 2 км, водій керував транспортним засобом марки ВАЗ 2108, реєстраційний номер НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота), від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився під запис на бодікамеру, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність настає за ч.1 ст. 130 КУпАП.
03 листопада 2025 року від захисника адвоката Максименка О.А. на електронну адресу суду надійшли заперечення по адміністративному протоколу, відповідно до яких, адвокат Максименко О.А. просить суд справу 513/1218/25 про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрити за відсутності у його діях складу такого правопорушення.
Заперечення обґрунтовані тим, що при складанні адміністративного протоколу працівниками поліції грубо порушено норми діючого законодавства України, а саме Конституції України, КУпАП, спільного Наказу МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/753 «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». У своїх запереченнях адвокат наголосив на тому, що діях ОСОБА_1 відсутня об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, зокрема, з боку поліцейських в встановленому діючим законодавством порядку не надходило пропозиції пройти огляд в конкретному ліцензованому медичному закладі в Сарата сертифікованими препаратами та обладнанням, про що явно вбачається з відеозаписів бодікамер поліцейських, наданих до суду. Поліцейські з застосуванням грубої сили, без складання протоколу про адміністративне затримання у відповідності до вимог ст 261 КУпАП, без залучення свідків (понятих) та повідомлення до Південного міжрегіонального центру з надання БВПД про затримання, силоміць затримали, з метою мовби відвести його для обстеження до якогось медичного закладу на предмет обстеження про наявність алкогольного сп`яніння. Таким чином поліцейськими грубо порушені права ОСОБА_1 на захист. Хоча жодних підстав у поліцейських для цього не було. Як з`ясувалося з перегляду уривків відеозапису бодікамер поліцейських явно вбачається: в порушення вимог п 10 розділу II Інструкції у не надано до суду Акту огляду водія на предмет сп`яніння ОСОБА_1 , дата, час та місце його складання не їм не відомо і не зазначена, в присутності свідків поліцейськими не заповнена. Тобто, огляд у установленому порядку на предмет наявності ознак алкогольного сп`яніння не проводилося. Також адвокат звертає увагу суду, що за результатами ознайомлення з матеріалами справи № 513/1218/25 не встановлено доказів на підтвердження дотримання поліцейськими процедури освідування за участю свідків пропозиція пройти огляд у відповідному медичному закладі. Щодо так званих доказів уривків фрагментів відеозаписів наданих поліцією до суду, пояснив наступне: відеозапис з бодікамер поліцейських не вівся не приривно, що не може слугувати доказом по справі. Після перегляду фрагменту відеозапису з бодікамер жодним словом, не зазначено ким з поліцейських, коли у якому місці, яким відеозасобом, відносно кого він здійснений, таким чином сторона захисту вважає, що він є неналежним доказом по справі. ОСОБА_1 , є учасником бойових дій, про що свідчить Посвідчення УБД від 24 грудня 2024 року, перебуває на військовій службі за призивом під час мобілізації, і на теперішний час перебуває в лавах ЗСУ на передовій на херсонському напрямку.
05 листопада 2025 року від захисника адвоката Максименка О.А. на електронну адресу суду надійшла заява про зупинення провадження по справі, яка обґрунтована тим, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій, про що свідчить Посвідчення УБД від 24 грудня 2024 року, перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації, про що свідчить Довідка Форми 5 від 11 жовтня 2025 року і на теперішній час перебуває в лавах ЗСУ на передовій на херсонському напрямку. А тому, ОСОБА_1 фізично не може приймати участь в судовому засіданні, наполягає на тому, що бажає особисто надавати пояснення у судовому засіданні. Враховуючи вищевикладене, сторона захисту ОСОБА_2 дійшов до переконання, що за відсутності ОСОБА_1 , який проходить військову службу за призовом, справа не може бути розглянута судом, оскільки це порушує його право на захист безпосередньої його участі, а тому провадження по справі слід зупинити на період проходження ним військової служби, або до припинення чи скасування воєнного стану в Україні.
Захисник адвокат Максименко О.А. у судовому засіданні 06 листопада 2025 року підтримав заяву про зупинення провадження по справі та просив суд її задовольнити.
Постановою Саратського районного суду Одеської області від 06 листопада 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання захисника Максименка Олександра Андрійовича про зупинення провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
У судовому засіданні 18 лютого 2026 року свідок ОСОБА_3 пояснила, що 16 вересня 2025 року приблизно між восьмою та дев`ятою години вечора, було вже темно, вона з чоловіком їхали у гості, чоловік був тверезий. В польовій дорозі між селами Миропілля та с. Введенка їх зупинили поліцейські. Чоловікові не пропонували продути прилад Драгер, нічого. Чоловік сів в машину до них, двері з боку водія були відчинені, вона була на вулиці. Поліцейські чоловіку запропонували заплатити вісім тисяч гривень, він почав торгуватися на шість тисяч. Той що сидів за кремом, сказав що домовились і дали їм два дні, щоб вони знайшли гроші. Гроші вони знайшли вже до ранку наступного дня. На наступний день завезли гроші куму, який зателефонував їм, а вони відповіли що гроші вже не потрібні, і будуть вносити в реєстр. Ні протокол, нічого вони не писали. Чоловік – ОСОБА_1 , кум, знає що ОСОБА_4 . Поліцейських прізвища не знає, з відки вони з якого села, теж не знає. З приводу грошей, за даним фактом до правоохоронних органів не звертались, навіть на думці цього не було. На ранок наступного дня в Дію чоловікові прийшов штраф за те, що він не пред`явив страховку, у розмірі 425 грн. Вони його заплатили і думали що на цьому все. А вже через два тижні прийшла судова повістка. 
У судовому засіданні 25 лютого 2026 року ОСОБА_5 пояснив, що він разом з напарником в той день патрулювали, рухались по польовій дорозі в напрямку с. Мирнопілля, їхав автомобіль, з причепом, вони його зупинили, щоб перевірити чи не вирубував він деревину. Водій ОСОБА_1 перебував з явними ознаками алкогольного сп`яніння, чи був п`яний, стверджувати він не може, але перегар в нього був. Водію ОСОБА_1 було запропоновано пройти на місці зупинки медичний огляд за допомогою алктестера Драгер, на що він відмовився, і якщо він не помиляється, на відео ОСОБА_1 зазначає, що випив трохи горілки. ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду за допомогою приладу Драгер, а також відмовився пройти такий огляд в найближчому медичному закладі. На нього був складений адміністративний протокол, який потім був скерований до суду. Ще на ОСОБА_1 була складена постанова через те, що в нього не був зареєстрований причіп, він був саморобний. З ним був напарник старший сержант поліції Келембет Андрій Васильович. Направлення на проходження медичного огляду не заповнювали, оскільки ОСОБА_1 відмовився від такого огляду в медичному закладі. Адміністративний протокол почали складати на місці зупинки транспортного засобу, оскільки протокол електронний, а там був поганий зв`язок, вони під`їхали до с. Мирнопілля, і там закінчили його складати. ОСОБА_1 було забороненого сідати за кермо, і було роз`яснено, що або автомобіль заберуть на штраф майданчик, або щоб він шукав тверезого водія. Його напарник запропонував ОСОБА_1 присісти до службової машини, оскільки треба було встановити його особу по базі Цунамі, адже в нього були відсутні документи. ОСОБА_1 ніхто не змушував сідати до автомобілю, його туди запросили, оскільки планшет був на зарядці. Він мав пересвідчитись, що у ОСОБА_1 є посвідчення водія. Посвідчення водія не вилучалось, оскільки його в нього не було з собою. На вулиці ОСОБА_1 просив їх не писати протокол, адже він військовий. Боді камера знімає та записує відео файлами – 500 гб (один файл). З приводу хабаря, то чує про це вперше. Чи є якісь докази щодо вимагання ними хабаря у ОСОБА_1 .? З приводу відео, ніхто нічого не вирізав, не форматував, перевіряли його вдвох з напарником. Відео фіксація події є від початку і до кінця, є відмова водія. Бодікамера увесь час працювала, можливо сіла. Другий примірник адміністративного протоколу ОСОБА_1 не вручався, оскільки він відмовився. 
У судовому засіданні 10 березня 2026 року ОСОБА_6 пояснив, що точну дату, та час не пам`ятає, але було темно, він з напарником рухались на службовому автомобілі в напрямку с. Мирнопілля, на зустріч їм їхало авто під керуванням ОСОБА_1 , яке в подальшому було ними зупинене. Водієві на місці зупинки транспортного засобу було запропоновано пройти медичний огляд за допомогою алкотестера Драгер, та такого, в медичному закладі, на що він відмовився. Ними в той вечір була складена постанова, яка саме зараз не пам`ятає, та адміністративний протокол. Адміністративний протокол за ст. 130 складався в поліцейській машині, щоб його роздрукувати потрібен інтернет, якого на місці складання протоколу не було. Ними було запроновано ОСОБА_1 піднятися чуть вище, зловити інтернет, на що він відмовився, і відповів, що він не буде в ньому розписуватись, що він тверезий. Вони заповнювали протокол на планшеті, потім піднялися матерів 500-600 до с. Мирнопілля, де з`явився зв`язок та роздрукували протокол. До будинку знайомого ОСОБА_7 не під`їжджали. Хабар у нього ніхто не вимагав. З ОСОБА_1 ніхто не торгувався. Цієї розмови не було. До поліцейської машини він був запрошений для складання протоколу. Другий примірник протоколу ОСОБА_1 не вручали, оскільки він відмовився від отримання. ОСОБА_8 був у них в машині. Кожного ранку вони отримують його у керівництва. Хто саме у той день отримував Драгер він не пам`ятає. Бодікамера була одна у його колеги, зйомку вів саме він, у них одна бодікамера на екіпаж. Коли ОСОБА_9 перебував в поліцейській машині, колега з бодікамерою стояв біля машини, чому камера не знімала, не знає. Хто саме складав адміністративний протокол не пам`ятає, оскільки міг набирати на планшеті і він, але пароль міг бути напарника. В подальшому спілкування з ОСОБА_1 не було. Адміністративний протокол складався на місці зупинки транспортного засобу, а роздруковувався в іншому місці, де був інтернет. 
Вирішуючи питання про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд дійшов до таких висновків.
Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України Про Національну поліцію визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України Про дорожній рух від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).
Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Так, відповідно до пункту 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Відповідно до пункту 2.9. ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Статтями 251, 280 КУпАП, визначено фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, зокрема, ці дані встановлюються, у т.ч. протоколом про адміністративне правопорушення, свідків, засобами фото- і кінозйомки, відеозапису.
Разом з тим, як вбачається з матеріалів цієї справи, особа, що притягається до адміністративної відповідальності будучи водієм, у вказаній дорожній обстановці, вимог наведених Правил не дотримався, так як його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП повністю доведена, у розумінні ст. 251 того ж Кодексу, належними та допустимими доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, яким зафіксовано місце, час вчинення та суть адміністративного правопорушення та сукупністю досліджених матеріалів, доданих до вказаного протоколу, в тому числі й відео записом з місця події, на якому зафіксована відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер, а також відмова від проходження огляду в медичному закладі. 
Як вбачається із дослідженого відеозапису поліцейський зупиняє ОСОБА_1 та запитує чи вживав він щось із алкогольних напоїв. На що ОСОБА_1 зазначає, що випив горілки (21:24). Поліцейський пропонує пройти ОСОБА_1 огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі, однак ОСОБА_10 зазначає: «Ні» (21:25). Також поліцейський роз`яснює, що відносно ОСОБА_1 буде складено адміністративний протокол за ст.130 КУпАП.
Об`єктивна сторона правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП полягає в ухиленні осіб, які керують транспортними засобами від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.
Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП характеризується наявністю прямого умислу на відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.
Що прямо простежується з відеозапису. Поведінка водія однозначно вказує на таке ухилення з прямим умислом.
Отже, дослідженим відеозаписом зафіксовані фактичні обставини, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, оскільки дозволяють встановити психологічне ставлення водія ОСОБА_1 до вчиненого правопорушення та додаткові обставини, які прямо вказують на нього, як на особу, яка керувала транспортним засобом та відмовилась від огляду у визначеному законом порядку.
Також, суд звертає увагу, що норми ПДР встановлюють обов`язок водія, а не право, пройти огляд на визначення стану сп`яніння і жодних винятків для цього - ПДР не містять.
У рішенні по справі О`Голлоран та Франціс проти Сполученого королівства від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завадити серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілем та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Суд відноситься критично до версії сторони захисту та показів свідка ОСОБА_3 про те, що працівники поліції вимагали у ОСОБА_1 грошові кошти, оскільки вони спростовуються дослідженим в судовому засіданні відеозаписом працівників поліції, якими не зафіксовано будь-якого тиску збоку працівників поліції на ОСОБА_1 , та факту вимагання.
Суд звертає увагу, що жодні докази, в тому числі і показання свідка, надані суду під присягою, не мають для суду заздалегідь встановленої сили, оскільки суд оцінює всі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Суд зауважує, що на момент розгляду справи в суді, а саме станом на 10 березня 2026 року ані ОСОБА_1 , ані його захисник адвокат Максименко О.А. не оскаржували дії працівників поліції та матеріали справи дійсно не містять таких доказів оскарження у встановленому законом порядку дій працівників поліції під час складання останніми протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та відповідно проведеного службового розслідування за обставинами наведеними стороною захисту, не звертався до органів правопорядку щодо вимагання у нього поліцейськими неправомірної вигоди, хоча мав для цього достатньо часу.
Тому таку версію особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Максименка О.А. суд розцінює, як спосіб захисту від пред`явленого обвинувачення (в даному випадку складання матеріалів справи за вищевказаною статтею Закону) та подальшого уникнення ОСОБА_1 відповідальності. 
Доводи захисника про те, що відеозапис наданий працівниками поліції не повний, не спростовують фактичних обставин справи та підтверджують факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння. Відеозапис у повній мірі узгоджується з протоколом про адміністративне правопорушення та іншими матеріалами справи, та об`єктивно відображає обставини вчинення адміністративного правопорушення.
Також, щодо безперервності відеозйомки з моменту виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції до її завершення, суд звертає увагу сторони захисту на приписи ч. 2 ст. 266 КУпАП, Порядку № 1103 від 17 грудня 2008 року, а також п. 4 Розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України №1395 від 07 листопада 2015 року, відповідно до яких під час проведення огляду особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного сп`яніння поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Наявні матеріали відеозапису долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. При цьому, відповідно до п. 5 Розділу II Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС України №1026 від 18 грудня 2018 року, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. 
Отже, аналіз вищевказаних положень законодавства та нормативних актів свідчить про те, що технічні засоби відеозапису застосовуються співробітниками поліції безпосередньо під час проведення огляду особи на виявлення стану алкогольного сп`яніння (або відмови від проходження такого огляду), тобто не є обов`язковим фіксування поліцейським виконання всіх службових обов`язків, в тому числі оформлення (складення) протоколу про адміністративне правопорушення.
Відеозапис із нагрудного відеореєстратора інспектора, яким зафіксовано обставини зупинки автомобіля, є доказом, що може підтверджувати факт вчинення водієм порушення Правил дорожнього руху (див. постанову КАС ВС у справі № 678/991/17 від 15 листопада 2018 року).
Статтею 256 КУпАП передбачено порядок складання протоколу про адміністративне правопорушення, який передбачає, що протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.
У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.
При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.
Аналогічні положення відображені в пунктах 8, 11, 12, 13, Розділу ІІІ пункту 1 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 листопада 2015 року № 1376, відповідно до яких протокол про адміністративне правопорушення складається у двох примірниках, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.
При складанні протоколу про адміністративне правопорушення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права, передбачені статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України, статтею 268 КУпАП, повідомляється, що справу про адміністративне правопорушення буде розглянуто у строки, визначені статтею 277 КУпАП, про що робиться відмітка та ставиться підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Протокол про адміністративне правопорушення підписується уповноваженою посадовою особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. За наявності свідків і потерпілих протокол про адміністративне правопорушення може бути підписано також цими особами.
У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, підписати протокол про адміністративне правопорушення у ньому робиться запис про це.
Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення та пояснення по суті адміністративного правопорушення, які додаються до протоколу про адміністративне правопорушення, а також викласти мотиви своєї відмови підписати його.
Особі, стосовно якої складається протокол про адміністративне правопорушення, пропонується надати по суті вчиненого адміністративного правопорушення письмове пояснення, яке підписується зазначеною особою. Пояснення може додаватися до протоколу про адміністративне правопорушення окремо, про що робиться запис у ньому.
З метою складення протоколу про адміністративне правопорушення в разі неможливості скласти його на місці вчинення правопорушення, якщо його складення є обов`язковим, порушника може бути доставлено до органу поліції.
Отже з наведених положень законодавства слідує, що за загальним правилом протокол складається у присутності особи, одразу після виявлення адміністративного правопорушення із наданням особі можливості бути обізнаною про склад правопорушення, яке ставиться особі у провину, можливістю надати усні чи письмові пояснення по суті адміністративного правопорушення, роз`яснення їй процесуальних прав, ознайомлення із складом правопорушення, паперовим текстом протоколу, можливістю висловлення зауваження на його зміст та врученням його копії, а в разі відмови у отриманні копії, з`ясувати причини такої відмови та поставити у протоколі відповідний запис про це. 
Відхилення від цього правила можуть бути допущені лише у виключених випадках, якщо поведінка особи чи обстановка на місці не допускає реалізацію зазначених гарантій. Працівниками поліції було роз`яснено про те, що протокол буде складено та скеровано до Саратського районного суду Одеської області. З огляду на пояснення працівників поліції, роздруківка протоколу, який був складений на місці зупинки транспортного засобу, відбулась через 500-600 м, з огляду на поганий інтернет зв`язок, оскільки ОСОБА_1 був зупинений на польовій дорозі, в подальшому від ознайомлення із ним ОСОБА_1 відмовився, про що зазначили працівники поліції у судовому засіданні.
Крім того, під час судового засідання захисник Максименко О.А. запитує та зазначає проте, що другий примірник протоколу наявний у ОСОБА_1 (11:19-11:22 судового засідання 10 березня 2026 року.) Дії працівників поліції ОСОБА_1 оскаржені не були, не було будь-яких звернень до поліції щодо порушення його прав.
Отже, досліджений судом відеозапис, який долучений до матеріалів справи, за своїм обсягом та повнотою відповідає критерію достатності для встановлення істини у справі, яким, зокрема, зафіксовано події, за яких ОСОБА_1 перебуває за кермом транспортного засобу, повідомляє про вживання горілки і в подальшому відмовляється від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у визначеному порядку.
За таких обставин, суд вважає, що долучений до матеріалів справи відеозапис, беззаперечно та поза розумним сумнівом підтверджують відомості викладені в протоколі та доводять факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та відмову від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у визначеному порядку.
Отже, враховуючи вище викладене, суд, у відповідності до положень ст. 251 та ст. 252 КУпАП, вважає, що у діях особи, що притягається до адміністративної відповідальності наявний склад адміністративного правопорушення передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння.
Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, суд відповідно до ст.33 КУпАП враховує характер адміністративного правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий та сімейний стан. Судом не встановлено обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника.
Вирішуючи питання про обрання ОСОБА_1 адміністративного стягнення суд, враховує вимоги ст. 23 КУпАП, які передбачають, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.
На підставі вищевикладеного суд дійшов до висновку про необхідність накладення на нього адміністративного стягнення у виді адміністративного стягнення, передбаченого санкцією ч.1 ст.130 КУпАП у вигляді штрафу, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Зважаючи на вимоги статті 40-1 КУпАП з особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі ставки, визначеної частиною 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір».
Проте, у відповідності з посвідченням серії НОМЕР_3 , ОСОБА_1 є учасником бойових дій і має право на пільги встановлені законодавством України, для ветеранів війни - учасників бойових дій.
Відповідно до п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій. Таким чином, ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору, як учасник бойових дій.
Керуючись ст. ст. 40-1, 130, 283, 284, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, 
п о с т а н о в и в:
Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді адміністративного штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнення проводити на користь держави на розрахунковий рахунок № UA848999980313080149000015001, код за ЄДРПОУ отримувача - 37607526, отримувач коштів - ГУК у Одеській області (Одеська обл.) 21081300, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), вид платежу: адміністративні штрафи у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
ОСОБА_1 звільнити від сплати судового збору. 
Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або внесення на неї подання прокурора не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або подання без задоволення (ч.1 ст.307 КУпАП).
У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч.1 ст.307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України (ст.308 КУпАП).
Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України, за винятком штрафу, що стягується на місці вчинення правопорушення, якщо інше не встановлено законом (ч.3 ст.307 КУпАП).
Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Повний текст постанови складено 11 березня 2026 року.

Суддя К. Ю. Рязанова