ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2026 року м. Чернівці 
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Дембіцька О.О., розглянувши за участю представника Чернівецької митниці Білобрицького С.Г., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності- ОСОБА_1 , захисника Бишки Ф.Ф. апеляційну скаргу Чернівецької митниці на постанову Чернівецького районного суду м. Чернівці від 25 лютого 2026 року, – 
В С Т А Н О В И Л А :
Постановою Чернівецького районного суду м. Чернівці від 25 лютого 2026 року провадження у справі щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.
Вилучені згідно протоколу про порушення митних правил №0066/UA408000/2026 від 20.01.2026 року предмети - повернуто власнику.
На таке рішення Чернівецькою митницею подано апеляційну скаргу із проханням скасувати постанову судді та прийняти нову, якою притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачених ч.1 ст.483 МК України та накласти на неї стягнення в межах санкції статті.
Апелянт вказує, що районний суд, приймаючи рішення про закриття провадження у справі,виходив виключно із відсутності спеціально виготовленого сховища, однак диспозиція ч. 1 ст. 483 МК України передбачає відповідальність не лише за використання тайників.
Твердить, що розміщення товару всередині особистих речей є способом, що утруднює його виявлення. Під утрудненням виявлення розуміється будь-яка поведінка, що спрямована на непред`явлення товарів до митного контролю або створення умов, за яких їх можна виявити лише шляхом активних дій.
У обґрунтування вимог апелянт викладає зміст протоколу про порушення митних правил, а також цитує ряд положень МК України. 
Відповідно до протоколу про порушення митних правил №0066/UA408000/2026 від 20.01.2026 року, 20.01.2026 року о 09 год. 30 хв. на територію п/п «Порубне-Сірет» м/п «Вадул-Сірет» Чернівецької митниці в зону митного контролю в пішому порядку зайшла гр. України ОСОБА_1 , яка слідувала з України до Румунії в приватних справах. Для проходження митного контролю ОСОБА_1 обрала смугу руху «зелений коридор».
Провадження №33/822/119/26 Головуючий у І інстанції: Нестеренко Є.В.
Категорія: ч.1 ст. 483 МК України Доповідач: Дембіцька О.О.
Так, згідно ч. 5 ст. 366 МК України обрання «зеленого коридору» вважається заявою громадянина про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та свідчить про факти, що мають юридичне значення.
Згідно ч. 6 даної статті громадяни, які проходять (проїжджають) через "зелений коридор", звільняються від подання письмової митної декларації. Звільнення від подання письмової митної декларації не означає звільнення від обов`язкового дотримання порядку переміщення товарів через митний кордон України.
При усному опитуванні гр. України ОСОБА_1 заявила про наявність особистих речей. Вказані особисті речі були пред`явлені до митного контролю.
При проведені огляду особистих речей, а саме жіночої сумочки було виявлено не заявлені, не пред`явлені, приховані від митного контролю 10 ланцюжків (без ознак використання) з металу жовтого кольору, які знаходились в поліетиленовому пакетику, який знаходився в середині молитовника, який був поміщений в поліетиленову плівку та знаходився в середині жіночої сумочки. Доступ та виїмка стали можливими після розкриття застібки сумочки, виймання поліетиленового пакета, виймання молитовника та його розгортання.
У відповідності ст. 370 МК України виявлені 10 ланцюжків (без ознак використання) з металу жовтого кольору, не включені до переліку товарів, які можуть бути віднесені до особистих речей громадян.
Громадянка України ОСОБА_1 митний контроль пройшла, від надання письмових пояснень відмовилась. Зі слів ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.ст.482, 483 МК України раніше не притягувалась.
Таким чином, на думку митного органу, громадянка України ОСОБА_1 вчинила дії, спрямовані на переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю 10 ланцюжків (без ознак використання) з металу жовтого кольору загальною вагою 36 грам, шляхом методів та способів, що утруднюють їх виявлення.
Зазначені дії кваліфіковані митницею за ч. 1 ст. 483 МК України.

Заслухавши доводи представника Чернівецької митниці Білобрицького С.Г., який підтримав апеляційну скаргу, доводи ОСОБА_1 та захисника Бишки Ф.Ф. про відсутність підстав для скасування судового рішення, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Згідно ст. 489 МК України, при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Такі вимоги закону судом першої інстанції дотримані.
Диспозиція ч.1 ст. 483 МК України передбачає відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю,зокрема, з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів.
Суб`єктивна сторона зазначеного правопорушення характеризується прямим умислом, тобто особа, яка його вчинила, усвідомлювала обставини і характер незаконного переміщення нею товарів через митний кордон України, та бажала перемістити їх з порушенням установленого порядку.
За змістом протоколу про порушення митних правил від 20 січня 2026 року, у вину ОСОБА_1 поставлено те, що вона вчинила дії,спрямовані на незаконне переміщення товару шляхом використання способу, який утруднює його виявлення.
Як вказано у протоколі, ОСОБА_1 під час митного огляду заявила про наявність у неї особистих речей,у тому числі жіночої сумочки та пред`явила її до митного контролю. У молитовнику,що знаходився у сумочці,знаходились 10 ланцюжків у прозорому пакетику. 
Судом правильно встановлено, що ці предмети могли бути і були виявлені під час звичайного огляду,перебували у вільному доступі, і їх виявлення не потребувало зусиль чи використання спеціальних засобів,доступ до речей не був утруднений.
На користь такого висновку свідчить і те,що у цьому провадженні не приймалось рішення керівника митного органу у порядку ст.340 МКУ про проведення особистого огляду ОСОБА_1 .
Отже, ОСОБА_1 не використовувались способи,які утруднюють виявлення товарів з метою їх незаконного переміщення.
Те,що суд у постанові надав оцінку способу приховування із використанням тайників чи інших сховищ,які не інкримінувались у цьому провадженні,на правильність судового рішення у даному разі не впливає,оскільки і тих способів,які вказані у протоколі, ОСОБА_1 не застосовувала.
Апеляційний суд також зауважує,що згідно  ч. 1 ст. 371 МК України товари, сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 10 000 євро (крім зазначених у частині другій цієї статті), не підлягають письмовому декларуванню при вивезенні (пересиланні) їх громадянами за межі митної території України.
Такі ж вимоги викладені у постанові КМУ №448 від 21.05.2012 року «Про порядок вивезення (пересилання) за межі митної території України громадянами дорогоцінних металів (за винятком банківських металів, пам`ятних та ювілейних монет України із дорогоцінних металів), дорогоцінного каміння та виробів із них, а також культурних цінностей з метою їх відчуження»
З висновку ФОП «Вища проба» вбачається, що 10 ланцюжків з металу жовтого кольору виготовлені з дорогоцінного металу-золота, 585 проби (а.с. 18-19) та їх вартість згідно висновку СЛЕД Держмитслужби становила 242 773, 23 грн., що не перевищує еквівалент 10 000 тисяч євро (а.с. 26-29).

Отже, вартість зазначених товарів не перевищує межу, встановлену законодавством для обов`язкового письмового декларування, що додатково вказує на відсутність умислу щодо приховування таких товарів.
Даних,що цей товар обмежений чи заборонений до переміщення ,у справі немає.

Викладене у сукупності свідчить про недоведеність умислу ОСОБА_1 на приховування товару, вона не вживала заходів і не використовувала способів, які б утруднювали виявлення, а тому в її діях немає суб`єктивної сторони даного правопорушення.
Отже, висновок суду про відсутність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст. 483 ч.1 МК України, є правильним.
Апеляційна скарга не містить доводів на спростування таких висновків.
Відповідно до ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.
За таких обставин, прийняте судом щодо ОСОБА_1 рішення є обґрунтованим, підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги не вбачається.
Керуючись ст. 529 МК України, 294 КУпАП, суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Чернівецької митниці залишити без задоволення, а постанову Чернівецького районного суду м. Чернівці від 25 лютого 2026 року щодо ОСОБА_1 – без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Чернівецького
апеляційного суду О.О. Дембіцька