Справа № 191/3242/25 
Провадження № 2-а/191/36/25
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2026 року м. Синельникове 

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді – Порошиної О.О.
за участю секретаря – Будакової Х.Б.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Синельникове Дніпропетровської області адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Малега Світлана Олександрівна, до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача Малега С.О. звернулася до суду в інтересах ОСОБА_1 з позовом, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 07 травня 2025 року офіцером ІНФОРМАЦІЯ_2 старшим лейтенантом юстиції ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП. Зі змісту вищевказаного протоколу слідує, що суть адміністративного правопорушення полягало в тому, що 07 травня 2025 року о 15-20 годин, громадянин ОСОБА_1 самостійно прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 у зв`язку з оновленням даних. При перевірці облікових даних було встановлено факт порушення ним законодавства про мобілізацію. Відповідно до наданих позивачем та наявних у ТЦК та СП документів було виявлено, що з 04 грудня 2024 року ОСОБА_1 після звільнення з роботи повинен був з`явитися в строк семи днів з метою уточнення персональних даних до ІНФОРМАЦІЯ_4 . У визначений час ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_4 не з`явився, причину неявки не повідомив, а прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 тільки 07 травня 2025 року. В протоколі зазначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 21 травня 2025 року. ОСОБА_1 від пояснень та підписання протоколу відмовився, оскільки не погоджувався з суттю адміністративного правопорушення.
21 травня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_3 , розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП, винесено постанову №ПК 123 про накладення штрафу у розмірі 17000,00 грн. В даній постанові зазначено, що ОСОБА_1 порушив ч. 1,3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», пункти 1,2,3 ст. 17 ЗУ «Про оборону України», чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210 КУпАП.
На розгляд справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 не зміг прибути, так як перебував на стаціонарному лікуванні в КП «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня імені І.І. Мечникова «ДОР» з 16 травня 2025 року по 23 травня 2025 року. Дану постанову Позивач отримав 19.06.2025 року у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується самою оскаржуваною постановою в якій зазначено дату отримання такої постанови та підпис, та копією заяви на отримання оскаржуваної постанови.
Із вказаною постановою позивач не погоджується вважає, що постанова № ПК 123 від 21 травня 2025 року про притягнення його до адміністративної відповідальності є незаконною та необґрунтованою та підлягає скасуванню, виходячи з наступного.
Позивач з 17 червня 2024 року перебував на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_5 та відповідно до змін у Законі України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», які набули чинності 18 травня 2024 року, позивач оновив свої персональні (військово-облікові) дані. На той час позивач працював на Сільськогосподарському товаристві з обмеженою відповідальністю «Добробут -Агро» та був заброньований (надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації строком на 6 місяців до 10 листопада 2024 року), що підтверджується витягом з Наказу Мінекономіки №12241 від 10 травня 2024 року, й жодних правил військового обліку не порушував.
27 листопада 2024 року позивач був звільнений з вказаного підприємства. Під час звільнення керівництвом ТОВ «Добробут -Агро» не було роз`яснено про обов`язок з`явитися в строк семи днів з метою уточнення персональних даних до ІНФОРМАЦІЯ_4 . Позивач не має правової освіти та не був обізнаний в юридичних тонкощах, зокрема, щодо оновлення військових даних у разі звільнення. До того ж, як зазначив роботодавець, що у випадку прийняття/звільнення роботодавець подає Додаток 4 до ТЦК за місцем реєстрації (так званої, прописки) працівника, де він стоїть на військовому обліку протягом 7 календарних днів. Це й визначає п.34 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою КМУ від 30 грудня 2022 року №1487, в якому зазначено: «п. 34 З метою ведення персонального військового обліку державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації здійснюють: надсилання у семиденний строк з дня видання наказу про прийняття на роботу (навчання), звільнення з роботи, завершення навчання (відрахування із закладу освіти) до відповідних районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів повідомлень про зміну облікових даних призовників, військовозобов`язаних та резервістів».
Тобто позивач був переконаний, що саме роботодавець направив відомості про його звільнення до ІНФОРМАЦІЯ_4 . Жодних повісток чи інших документів про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_4 для оновлення військово-облікових даних позивач не отримував. Таким чином, виникла ситуація, що коли позивач, самостійно та добровільно прибув до третього відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 , дізнався, що ним нібито було порушено правила військового обліку. Ця інформація відображена в його електронному військово-обліковому документі. Проте, жодних постанов або протоколів про адміністративне правопорушення складено не було.
Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, оскільки, згідно з Конституцією України, ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Порядок притягнення до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення, і відповідач зобов`язаний діяти лише на підставі та в межах повноважень, передбачених законом.
Основними завданнями Реєстру є: 1) ідентифікація призовників, військовозобов`язаних, резервістів та забезпечення ведення військового обліку громадян України; 2) інформаційне забезпечення комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань особовим складом у мирний час та в особливий період; 3) інформаційне забезпечення громадян України, у тому числі осіб, звільнених з військової служби, які мають право на пенсію, та членів сімей загиблих військовослужбовців відомостями щодо виконання ними військового обов`язку (частина перша статті 2 Закону №1951-VIII).
За приписами частин восьмої, дев`ятої статті 5 Закону №1951-VIII органами ведення Реєстру є районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи розвідувальних органів України. Органи ведення Реєстру забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних.
З урахуванням зазначеного відповідач є органом ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів та повинен забезпечувати актуалізацію його бази даних до Реєстру вносяться, обробляються та зберігаються в базі даних Реєстру такі відомості: 1) персональні дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів; 2) службові дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
У свою чергу, пункт 20-1 частини першої статті 7 Закону №1951-VIII передбачає що до персональних даних призовника, військовозобов`язаного та резервіста належать: відомості про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (дата, номер, короткий зміст протоколу та/або постанови про адміністративне правопорушення). Таким чином, до Реєстру вносяться дані саме про притягнення до відповідальності за порушення правил обліку.
Як вбачається з оскаржуваної постанови, що саме в день прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_4 07 травня 2025 року, було складено протокол про адміністративне правопорушення. З огляду на викладене, до 07 травня 2025 року, позивач не був притягнутий відповідачем до адміністративної відповідальності на підставі ч. 3 ст. 210 КУпАП за порушення правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, зокрема за нез`явлення до ІНФОРМАЦІЯ_4 в строк семи днів з метою уточнення персональних даних. Оскільки факту притягнення до відповідальності позивача не було, що відомості до Реєстру про порушення правил військового обліку були внесені безпідставно.
Відповідно до п. 6 Розділу ІІ Інструкції, до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються докази, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Докази, які долучаються до протоколу, повинні містити достовірну інформацію, відповідати вимогам законодавства та правилам діловодства. Обов`язок щодо збирання доказів та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення покладається на уповноважену особу, яка складає протокол.
Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення № ПК №123 від 07 травня 2025 року, у такому взагалі відсутні посилання на будь-які документи, які до нього долучають та на підставі яких можливо б було зробити висновок про наявність або відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210
КУпАП. Звертаю особливу увагу суду, що згідно примітки до ст.210 КУпАП положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.
До протоколу про адміністративне правопорушення № ПК №123 від 07 травня 2025 року не долучено, зокрема відомості щодо здійснення перевірки функціонування системи військового обліку громадян України в органах державної влади, інших державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях з приводу відсутності у таких інформації щодо ОСОБА_1 , як такого, що не виконує правила військового обліку.
Повний перелік персональних даних міститься в ст.7 закону «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів». До Реєстру вносяться відомості, одержані безпосередньо від військовозобов`язаних або шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами та реєстрами – це частина третя статті 14 цього закону. Також визначено, що для формування бази даних Реєстру шляхом електронної взаємодії подаються відомості, передбачені статтею 7 цього Закону, стосовно усіх
громадян України віком від 18 до 60 років. Актуалізація бази даних Реєстру здійснюється на підставі відомостей, що вносяться органами ведення Реєстру, а також шляхом електронної інформаційної взаємодії (обміну відомостями) між Реєстром та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені цією
частиною.
Органи ведення Реєстру одержують в електронному вигляді від, зокрема: 3) центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, - відомості, зазначені у пунктах 12 і 13 частини першої статті 7 цього Закону. Таким чином, майже усі необхідні персональні дані, в тому числі й відомості про зайнятість (код ЄДРПОУ та місцезнаходження підприємства, установи, організації, місце роботи, посада, стаж роботи), вносяться до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими державними інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами та базами даних.
З урахуванням зазначеного, в оскаржуваній постанові не містяться відомості про відсутність можливості ІНФОРМАЦІЯ_4 отримати дані з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, в якому вже є усі необхідні персональні дані громадянина та були отримані шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими державними інформаційно-комунікаційними системами та реєстрами. Крім того, після відвідання позивачем 07 травня 2025 року ІНФОРМАЦІЯ_4 , останньому було вручене направлення на ВЛК для визначення придатності до військової служби.
Позивач виконував всі вимоги та не ухилявся від проходження ВЛК. Так, 18 червня 2025 року після проходження медичного обстеження, відповідно до карти обстеження та медичного огляду, ОСОБА_1 був визнаний непридатний до військової служби. В свою чергу відповідачем не доведено склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП.
Враховуючи той факт, що позивач був відсутній під час складання оскаржуваної постанови, відповідно й не отримував вказану постанову в день її винесення, а отримав її лише 19 червня 2025 року у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується самою оскаржуваною постановою в якій зазначено дату отримання такої постанови та підпис. А тому строк звернення до суду з адміністративним позовом позивачем не пропущений.
Просить суд визнати протиправною і скасувати вищезазначену постанову про адміністративне правопорушення №ПК 123 від 21 травня 2025 року та закрити провадження у справі, понесені позивачем судові витрати по справі, які складаються з судового збору в розмірі 1211,20 грн., стягнути з відповідача.
Представник позивача в судове засідання не з`явилася, але завчасно надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі і просила їх задовольнити.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, але про день, час і місце судового розгляду справи був повідомлений завчасно, про що свідчить розписка про отримання судової повістки.
Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України державні органи та їх посадові особи діють у спосіб, в межах повноважень та на підставах, передбачених Конституцією України та Законами України.
Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».
Указом Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022 року №69/2022 оголошено загальну мобілізацію, яку провести протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом.
Воєнний стан та загальна мобілізація у встановленому законодавством України порядку неодноразово продовжувалися і на даний час в Україні був введений воєнний стан та загальна мобілізація.
З 18 березня 2014 року в Україні діє особливий період, який розпочався з моменту оприлюднення Указу Президента України від 17 березня 2014 року №303/2014 «Про часткову мобілізацію» і триває дотепер.
Відповідно до ст.235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.
Згідно ч.1 ст.276 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.
Частиною 1 ст.277 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.
Відповідно до ч.1 ст.277-2 КУпАП, повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.
Згідно статті 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.
Відповідальність за ч.3 ст.210 КУпАП настає за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, вчинене в особливий період.
Відповідно до приписів діючого законодавства матеріали справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210 КУпАП повинні містити достатньо належних, допустимих і достовірних доказів, на підставі яких буде доведений факт того, що військовозобов`язаний вчинив вказане порушення.
У статті 280 КУпАП закріплено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Положеннями ч.1 ст.283 КУпАП передбачено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.
Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі ст.252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.
Відповідно до ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно ст.77 ч.2 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Тобто, саме відповідач, який є повноважною особою на розгляд справи про адміністративне правопорушення та складання постанови про накладення адміністративного стягнення, був зобов`язаний обґрунтувати правомірність складення оскаржуваної постанови.
Під час розгляду справи відповідачем не надано суду доказів, з яких можливо встановити як обставини умисної неявки позивача до ІНФОРМАЦІЯ_4 з метою уточнення персональних даних, так і відомості щодо здійснення перевірки функціонування системи військового обліку громадян України в органах державної влади, інших державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях з приводу відсутності у таких інформації щодо ОСОБА_1 , як такого, що не виконує правила військового обліку.
Також не спростованим є факт того, що позивач після звільнення з роботи не був повідомлений про необхідність з`явитися в семиденний строк до ІНФОРМАЦІЯ_4 і жодної повістки про виклик не отримував.
Суд приймає також до уваги те, що позивач виконував всі вимоги та не ухилявся від проходження ВЛК, самостійно з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 07 травня 2025 року і 18 червня 2025 року після проходження медичного обстеження, відповідно до карти обстеження та медичного огляду, він був визнаний непридатний до військової служби.
Крім того, в дослідженій судом копії постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 21 травня 2025 року вказано, що вона складена у справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210 КУпАП за обставин, що ОСОБА_1 в семиденний строк після звільнення з роботи не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_4 з метою уточнення персональних даних.
Суд зазначає, що резолютивна частина вказаної постанови містить інформацію про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, тобто міру відповідальності, у виді штрафу, проте не містить правової кваліфікації дій ОСОБА_1 , за наслідком яких його притягнуто до адміністративної відповідальності, що є порушенням вимоги ст.283 КУпАП, а також не вирішено питання про його винуватість, адже відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. 
Постанова про накладення адміністративного стягнення є актом, яким встановлюється вина у вчиненні правопорушення притягнутої до відповідальності особи і визначається конкретна міра адміністративного стягнення. 
Тобто, судом встановлено, що оскаржувана постанова відповідачем прийнята не в спосіб, який передбачений нормами КУпАП та необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, що є підставою для визнання її протиправною та скасування із закриттям провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП - за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП.
Таким чином, оцінивши наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що заявлений адміністративний позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню із стягненням за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211,20 грн.
На підставі викладеного, керуючись ч.2 ст.19, ст.65 Конституції України, ст.ст.7, 9, ч.3 ст.210, ст.ст.235, 245, 247, 251, 252, 254-256, 268, 280, 283, 287-289, 291 КУпАП, ст.ст.5, 20, 72, 77, 79, 139, 159, 162, 165, 194, 229, 241-246, 250, 251, 255, 268, 269, 286, 293 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Малега Світлана Олександрівна, до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити у повному обсязі.
Визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення №ПК 123 від 21 травня 2025 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 , полковником ОСОБА_3 , про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.3 ст.210 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн. 
Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за постановою по справі про адміністративне правопорушення №ПК 123 від 21 травня 2025 року закрити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

 Суддя	  О. О. Порошина