ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2026 року

м. Київ
справа № 200/3137/24
провадження № К/990/40831/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Коваленко Н.В., суддів Бучик А.Ю., Рибачука А.І., розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду у складі судді Льговської Ю.М. від 08 квітня 2025 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: Казначеєва Е.Г., Блохіна А.А., Гайдара А.В. від 27 серпня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, в якому просив:
- визнати протиправними зменшення пенсійного забезпечення з 80 % до 70 % від сум грошового забезпечення та відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області перерахувати його пенсійне забезпечення відповідно до правил постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області перерахувати та виплатити йому пенсійне забезпечення в розмірі 80 % від сум грошового забезпечення з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» від 21 лютого 2018 року № 103 (50 %, 75 % і 100 % підвищення пенсії), починаючи з 01 січня 2018 року;
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо нарахування позивачеві пенсії з урахуванням індексації згідно з постановами Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2023 року № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» та від 23 березня 2024 року № 185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році», обмеживши індексацію пенсії розміром 1500,00 грн;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області перерахувати та виплатити позивачеві пенсійне забезпечення з урахуванням індексації з 01 березня 2022 року, 01 березня 2023 року та 01 березня 2024 року на основі пенсійного забезпечення у розмірі 80 % від сум грошового забезпечення та без обмеження максимального розміру пенсії пунктом 10 постанови Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2023 року № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» та пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 23 березня 2024 року № 185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році» з 01 березня 2023 рік та 01 березня 2024 рік відповідно, з урахуванням раніше виплачених сум;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159, за весь період прострочення, починаючи з лютого 2018 року до дня фактичної виплати заборгованості.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

2. Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 12 серпня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання до вчинення певних дій було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків шляхом надання до Донецького окружного адміністративного суду доказів сплати судового збору в розмірі 2906, 88 грн; обґрунтованої заяви про поновлення строку звернення до суду та доказів поважності причин його пропуску; доказів, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

3. Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 08 квітня 2025 року, залишеною без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 27 серпня 2025 року, позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області в частині вимог, що стосуються перерахунку та виплати позивачеві пенсійного забезпечення з урахуванням індексації з 01 березня 2022 року, 01 березня 2023 року та 01 березня 2024 року на основі пенсійного забезпечення у розмірі 80 % від сум грошового забезпечення та без обмеження максимального розміру пенсії пунктом 10 постанови Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2023 року № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» та пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 23 березня 2024 року № 185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році» з 01 березня 2023 рік та 01 березня 2024 рік відповідно, повернуто. 

4. Повертаючи позивачеві позовну заяву в частині вимог, що стосуються перерахунку та виплати позивачеві пенсійного забезпечення з урахуванням індексації до листопада 2023 року, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивач не зазначив поважних обставин та не надав жодних доказів щодо перешкод, які йому не давали можливість оскаржити дії відповідача в установлений законом строк.

5. В іншій частині позовних вимог ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 08 квітня 2025 року відкрито провадження.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

6. Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на порушення норм процесуального права, ОСОБА_1 звернувся із касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 08 квітня 2025 року і постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 27 серпня 2025 року, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

7. Судами попередніх інстанцій установлено, що 21 травня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, в якому просив:
- визнати протиправними зменшення пенсійного забезпечення з 80 % до 70 % від сум грошового забезпечення та відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області перерахувати його пенсійне забезпечення відповідно до правил постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області перерахувати та виплатити йому пенсійне забезпечення в розмірі 80 % від сум грошового забезпечення з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» від 21 лютого 2018 року № 103 (50 %, 75 % і 100 % підвищення пенсії), починаючи з 01 січня 2018 року;
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо нарахування позивачеві пенсії з урахуванням індексації згідно з постановами Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2023 року № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» та від 23 березня 2024 року № 185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році», обмеживши індексацію пенсії розміром 1500 грн;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області перерахувати та виплатити позивачеві пенсійне забезпечення з урахуванням індексації з 01 березня 2022 року, 01 березня 2023 року та 01 березня 2024 року на основі пенсійного забезпечення у розмірі 80 % від сум грошового забезпечення та без обмеження максимального розміру пенсії пунктом 10 постанови Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2023 року № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» та пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 23 березня 2024 року № 185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році» за 01 березня 2023 рік та 01 березня 2024 рік відповідно, з урахуванням раніше виплачених сум;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159, за весь період прострочення, починаючи з лютого 2018 року до дня фактичної виплати заборгованості.

8. Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 12 серпня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання до вчинення певних дій було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків шляхом надання до Донецького окружного адміністративного суду доказів сплати судового збору в розмірі 2906, 88 грн; обґрунтованої заяви про поновлення строку звернення до суду та доказів поважності причин його пропуску; доказів, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

9. На виконання ухвали Донецького окружного адміністративного суду від 12 серпня 2024 року позивачем подано до суду заяву, в якій він просив суд поновити строк звернення до суду, посилаючись на необізнаність про порушення своїх прав до отримання відповіді відповідача від 26 квітня 2024 року.

10. Оскільки позивач не зазначив поважних обставин та не надав жодних доказів щодо перешкод, які йому не давали можливість оскаржити дії відповідача в установлений законом строк, Донецький окружний адміністративний суд ухвалою від 08 квітня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області в частині вимог, що стосуються перерахунку та виплати позивачеві пенсійного забезпечення з урахуванням індексації до листопада 2023 року повернув. 

11. Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 27 серпня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 було залишено без задоволення, а ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 08 квітня 2025 року - без змін.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

12. Касаційна скарга обґрунтована тим, що представником позивача, починаючи з квітня 2023 року надсилалися неодноразово адвокатські запити з приводу питання, чи дійсно Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснило перерахування пенсії та зменшило пенсію з 80 % до 70%, на які останнє, інколи, не надавало відповіді, а якщо і надавало, то неповну, недійсну та неправдиву інформацію. 

13. Ураховуючи листування з Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області з початку надсилання адвокатських запитів, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області вперше, 26 квітня 2024 року, надало копії протоколів з яких можна було дізнатися та впевнитися, що ОСОБА_1 було призначено пенсію у розмірі 80 % сум грошового забезпечення та те, що 01 січня 2018 року таке пенсійне забезпечення було неправомірно зменшено з 80 % до 70 %, що призвело до вчинення подальших неодноразових правопорушень проти прав та інтересів позивача при нарахування пенсії по день подання позову.

14. Тобто саме 26 квітня 2024 року позивач дізнався про неправомірні дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

15. Також позивач зазначає, що важливим фактором, який необхідно врахувати при вирішенні питання про поновлення строку звернення до суду, є воєнний стан, запроваджений в Україні з 24 лютого 2022 року у зв`язку з повномасштабним вторгненням російської федерації та веденням нею широкомасштабних бойових дій на території нашої держави.

16. Відзиву на касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 08 квітня 2025 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 27 серпня 2025 року Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області не подало. 

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

17. Порядок здійснення судочинства в адміністративних судах визначає Кодекс адміністративного судочинства України, частиною першою статті 5 якого визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

18. Частина перша статті 118 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.
Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

19. Відповідно до частин першої - третьої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

20. Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до частин першої, другої якої у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

21. Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

22. Відтак, на думку Суду, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

23. Верховний Суд наголошує на тому, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

24. Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

25. Рішенням Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

26. Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

27. При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття «дізнався» та «повинен був дізнатись».

28. Так, під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів. 

29. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24 грудня 2020 року у справі № 510/1286/16-а вказала на те, що у спорах, що виникають з органами Пенсійного фонду України, особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, при отриманні від органу Пенсійного фонду України відповіді (листа-відповіді, листа-роз`яснення) на надісланий запит щодо розміру пенсії, нормативно-правових документів (про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку), на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок.

30. Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21 лютого 2020 року № 340/1019/19).

31. Суд наголошує на тому, що пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових.

32. Отже, з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання пенсійної виплати, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру складових призначеної (перерахованої) їй пенсії звернулась до пенсійного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від пенсійного органу відповіді на подану нею заяву. 

33. Суд звертає увагу на те, що таке обмеження на законодавчому рівні права звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів відповідними строками узгоджується із принципом «Leges vigilantibus non dormientibus subveniunt», згідно з яким закони допомагають тим, хто пильнує.

34. Крім того, судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав у постанові від 31 березня 2021 року у справі № 240/12017/19 сформувала такі висновки щодо застосування строку звернення до суду, передбаченого статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України у спорах цієї категорії:
1) для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.
2) пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує щомісячно. Відтак, отримання пенсіонером листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання інформації про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку, тощо.

35. Відтак, Суд погоджується із висновками судів попередніх інстанцій про те, що отримання позивачем листа відповідача від 26 квітня 2024 року у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку.

36. До того ж Суд звертає увагу на те, що за умови відсутності часових обмежень для звернення до суду за минулі періоди Пенсійний фонд України як центральний орган виконавчої влади був би позбавлений можливості реалізовувати покладені на нього завдання, зокрема здійснювати ефективний розподіл фінансових ресурсів для пенсійного забезпечення; така ситуація не відповідала б принципу юридичної визначеності у правовідносинах щодо пенсійного забезпечення у солідарній системі.

37. Аналіз практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних причин, внаслідок непереборних, незалежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

389. Щодо посилання позивача як на причину поважності пропуску строку звернення до суду введення в Україні воєнного стану, колегія суддів зазначає наступне. 

39. Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 год 30 хв 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

40. Надалі дія воєнного стану в Україні продовжувалася та діє і дотепер.

41. Варто наголосити, що після затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, будь-яких змін в аспекті перебігу процесуальних строків на апеляційне оскарження судових рішень, та їх обчислення до Кодексу адміністративного судочинства України не вносилося.

42. Верховний Суд неодноразово наголошував, що питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не може бути підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.

43. За усталеною практикою Верховного Суду введення воєнного стану може бути визнано судом поважною причиною пропуску відповідного процесуального строку або його продовження за умови, якщо пропуск строку знаходиться в прямому причинному зв`язку з такою обставиною.

44. Тож, колегія суддів зауважує, що саме по собі посилання на введення воєнного стану на території України не може бути поважною причиною для поновлення або продовження відповідного процесуального строку для органу державної влади без зазначення конкретних обставин, які вплинули на своєчасність звернення до суду та без надання відповідних доказів того, як саме введення воєнного стану вплинуло на роботу такого органу, що, в свою чергу, обумовило пропуск відповідного строку або необхідність його продовження.

45. Верховний Суд зауважує, що неможливість здійснення процесуальних прав учасником процесу задля визнання підстави поважною причиною пропуску процесуального строку має бути реальною. Вказані ж доводи скаржника є необґрунтованими, адже не містять жодного підтвердження доказами. Більше того, саме по собі покликання на воєнний стан не може свідчити про неможливість виконувати процесуальні права та обов`язки вчасно.

46. У цій справі, як у заяві про поновлення строку на подання позову, так і в касаційній скарзі, позивач не навів належних обґрунтувань того, яким чином введення на території України воєнного стану вплинуло на неможливість своєчасного звернення до суду з позовом, а також не надав належних і допустимих доказів на підтвердження таких обставин.

47. За таких обставин Суд погоджується із висновками судів попередніх інстанцій про те, що позивач пропустив строк звернення до суду з цим позовом, не навівши при цьому поважних та об`єктивних причин пропуску вказаного строку. 

48. Так, колегія суддів наголошує, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

49. До того ж, Верховний Суд вважає, що чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. А для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного поновлення судами пропущеного строку.

50. Застосовуючи зазначені вище правові висновки до обставин справи, Суд погоджується із висновками судів попередніх інстанцій про відсутність правових підстав для застосування приписів Кодексу адміністративного судочинства України щодо визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними, а відтак і про повернення даного позову в частині вимог, що стосуються перерахунку та виплати позивачеві пенсійного забезпечення з урахуванням індексації з 01 березня 2022 року, 01 березня 2023 року та 01 березня 2024 року на основі пенсійного забезпечення у розмірі 80 % від сум грошового забезпечення та без обмеження максимального розміру пенсії пунктом 10 постанови Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2023 року № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» та пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 23 березня 2024 року № 185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році» з 01 березня 2023 рік та 01 березня 2024 рік відповідно.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

51. За вказаних обставин, колегія суддів дійшла висновку, що рішення судів першої та апеляційної інстанції є законними і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір відповідно до норм процесуального права, що підлягають застосуванню до цих правовідносин; у них повно відображені обставини, які мають значення для справи, висновки судів щодо встановлених обставин є правильними, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, 

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 08 квітня 2025 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 27 серпня 2025 року - без змін.
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та не оскаржується. 

Суддя-доповідач Н.В. Коваленко

Судді А.Ю. Бучик 
А.І. Рибачук