Справа № 2-а/714/26/26
ЄУН: 714/176/26

Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" лютого 2026 р.          м.Герца
Герцаївський районний суд Чернівецької області в складі головуючого-судді Костишин Н.Я., секретар судового засідання Ротар М.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанову №7409 від 04.09.2025 р. про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП в розмірі 17 000 грн.
В обґрунтування позову вказував, що відповідно до постанови, встановлено, що ОСОБА_1 , перебуваючи в статусі обмежено придатного до військової служби у воєнний час, не з`явився до ТЦК та СП у строк до 05.06.2025 р. для проходження повторного медичного огляду ВЛК з метою встановлення ступеня придатності до військової служби. Своїми протиправними, винними діями (бездіяльністю) ОСОБА_1 порушив вимоги Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», та ряд інших статтей, що призвело до порушення ним законодавства про оборону та мобілізацію, вчиненого в особливий період, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП.
Вважає, що постанова винесена з істотним порушенням норм матеріального і процесуального права. При цьому, зазначав, що перебуває на військовому обліку та на час винесення оскаржуваної постанови мав діючу відстрочку від військової служби під час мобілізації. Окрім того, повістку про необхідність з`явитися до ТЦК та СП ні особисто, ні засобами поштового зв`язку не отримував.
Посилаючись на вказане, просив позов задовольнити та скасувати постанову №7409 від 04.09.2025 р. про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП в розмірі 17 000 грн.
Ухвалою суду від 20.02.2026 р. було відкрито провадження по справі яку призначено до розгляду у порядку спрощеного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні). Відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.
23.02.2026 р. представник відповідача подав відзив на позовну заяву позивача в якому вказав, що оскаржувану постанову винесено у відповідності до вимог законодавства. Згідно п.2 розділу ІІ Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальних захист» від 21.03.2024 р., громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до 04.05.2024 р., з дня набрання чинності цим Законом зобов`язані до 05.06.2025 р. пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. Такі громадяни зобов`язані самостійно звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду. ОСОБА_1 , перебуваючи у статусі обмежено придатного до військової служби у воєнний час, не пройшов у строк до 05.06.2025 р. повторного медичного огляду ВЛК з метою встановлення ступеня придатності до військової служби. Такі дії (бездіяльність) призвели до порушення законодавства оборону та мобілізацію, вчиненого в особливий період. Тобто позивач скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП. В подальшому, його було притягнуто до адміністративної відповідальності. Просив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про скасування постанови №7409 від 04.09.2025 р. відмовити за безпідставністю. 
Суд, дослідивши матеріали справи, повністю і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного.
Так, відповідно до вимог ч.1 ст.5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Згідно зі ст.55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
За змістом ст.235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Згідно з ч.1 ст.210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію тягне за собою накладення штрафу від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Частиною 3 статті 210-1 КУпАП визначено, що вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Так, починаючи з 24 лютого 2022 р. Указами Президента України № 64/2022, №69/2022 в Україні введено воєнний стан та проводиться загальна мобілізація.
Частиною 1 статті 4 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зазначено, що Збройні Сили України та інші військові формування комплектуються військовослужбовцями шляхом призову громадян України на військову службу.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є військовозобов`язаним та перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Крім того, як вбачається із матеріалів справи, а саме витягу з «Оберіг», ОСОБА_1 перебував у статусі обмежено придатного до військової служби. Рішення ВЛК 23.01.2013 р. 
В подальшому, 28.08.2025 р. ОСОБА_1 взято на військовий облік військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_1 та надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, терміном до 30.12.2025 р.
Відповідно до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 3621-IX від 21.03.2024 р. громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю), з дня набрання чинності цим Законом зобов`язані до 5 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. Такі громадяни зобов`язані самостійно звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані та резервісти Служби безпеки України - до Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, військовозобов`язані та резервісти розвідувальних органів України - до відповідного підрозділу розвідувальних органів України) або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду.
Аналіз п.2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3621-IX дозволяє дійти висновків про те, що громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом, тобто до 04.05.2024 р., зобов`язані були до 05.06.2025 р. пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби та законодавцем визначено два альтернативних шляхи виконання громадянином зазначеного обов`язку: 1) самостійне звернення до територіального центру комплектування та соціальної підтримки з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду; 2) самостійне звернення через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду.
Таким чином, законодавством встановлено прямий і персональний обов`язок таких громадян самостійно забезпечити проходження медичного огляду військово-лікарською комісією (далі ВЛК) у встановлений чинним законодавством строк - до 05.06.2025 р.
Так, з матеріалів справи вбачається, що у період з 08.06.2024 р. по 05.06.2025 р. ОСОБА_1 не пройшов повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби.
Згідно відомостей з «Оберіг», ОСОБА_1 пройшов вищевказаний медичний огляд військово-лікарською комісією та був визнаний придатним до військової служби 28.08.2025 р.
Таким чином, стягнення за ч.3 ст.210-1 КУпАП накладено на позивача за порушення вимог п.2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 21.03.2024 р. №3621-IX, а саме за те, що він протягом встановленого законом терміну з 08.06.2024 р. по 05.06.2025 р. самостійно не звернувся до територіального центру комплектування та соціальної підтримки або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на ВЛК для проходження медичного огляду та не пройшов повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. До суду не було надано жодних доказів того, що позивач виконав вищевказаний обов`язок.
Враховуючи викладене та фактичні обставини, суд прийшов до висновку, що оскаржувана постанова №7409 від 04.09.2025 р. є правомірною, а тому позов задоволенню не підлягає.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що згідно із ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Разом з тим, суд залишив позовну заяву без задоволення, а тому немає підстав стягувати судовий збір з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст.ст.9, 77, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
УХВАЛИВ:
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови - відмовити.
Постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 про накладення адміністративного стягнення №7409 від 04.09.2025 р. - залишити без змін.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня складання повного судового рішення до Сьомого апеляційного адміністративного суду.
Повне судове рішення складене та підписане 27 лютого 2026 р.
Головуючий суддя