ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 березня 2026 року	справа № 380/13569/25	
м. Львів
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Качур Р.П. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про оскарження рішення та зобов`язання вчинити дії, -
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивачка) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - відповідач), в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення № 057150012548 від 29.05.2025 року Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та призначити ОСОБА_1 з 21.05.2025 року пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції рішення Конституційного суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020).
В обґрунтування позову вказала, що звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах. Зазначила, що відповідачем, за результатом розгляду заяви, винесено Рішення про відмову у призначенні пенсії № 057150012548 від 29.05.2025, так як позивачка не досягла необхідного пенсійного віку та до пільгового стажу за Списком " 2 не зараховано період роботи з 01.07.2022, оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу відсутні відомості по спеціальному стажу. Позивачка вважає такі дії відповідача протиправними, тому звернулась до суду із цим позовом.
Ухвалою суду від 07.07.2025 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
На адресу суду від відповідача надійшов відзив, в якому проти позову заперечив. Вказав, що станом на дату звернення за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах (21.05.2025) позивачка досягла 53 роки 02 місяці 27 днів. Страховий стаж позивачки становить 31 рік 09 місяців 25 днів. Пільговий стаж за Списком № 2 становить 17 років 07 місяців 12 днів. За результатами розгляду документів доданих до заяви до страхового стажу не зараховано:– період роботи з 01.07.2022, оскільки в індивідуальних відомостей про застраховану особу відсутня інформація про сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. До пільгового стажу за Списком № 2 не зараховано період роботи з 01.07.2022, оскільки в індивідуальних відомостей про застраховану особу відсутні відомості по спеціальному стажу. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог.
Суд всебічно і повно з`ясував усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті та встановив таке.
ОСОБА_1 21.05.2025 звернулась до Головного управління Пенсійного Фонду України із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах.
Згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 позивачка з 28.06.1993 прийнята в цех холодного прокату машиністом крану металургійного виробництва 3 розряду.
З 06.07.1994 переведена машиністом крану металургійного виробництва оцинковувального відділення 3 розряду.
З 01.09.2006 переведена машиністом крану металургійного виробництва оцинковувального відділення 4 розряду.
З 30.12.2014 переведена в цех холодної прокатки машиніст крану металургійного виробництва. Ділянка безперервного цинкування відділку АГЦ-2У 4 розряду.
З 09.04.2015 переведена в цех холодної прокатки машиністом крану металургійного виробництва 4 розряду. Ділянка по експлуатації кранового обладнання. Бригада машиністів кранів ділянки безперервного цинкування.
Відповідно до довідки № 1463 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній позивачка працювала повний робочий день на ПРАТ "ММК імені Ілліча" і за період з 28 червня 1993 по 15 січня 2003 та виконувала роботи у прокатному виробництві (ЦХП) за професією, посадою машиніста крана металургійного виробництва, що передбачена Списком 2 розділом 3 підрозділом 3 пунктом а. Підстава для видачі: Накази про атестацію робочих місць № 137 від 10.05.1994 - первин. атест.; № 127 від 07.05.1999; № 192 від 30.06.2000.
Згідно з довідкою № 1464 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, працювала повний робочий день на ПРАТ "ММК імені Ілліча" і за період з 16 січня 2003 по 02 серпня 2016 та виконувала роботи у прокатному виробництві (ЦХП) за професією, посадою машиніста крана металургійного виробництва, що передбачена Списком 2 розділом 3 підрозділом 3 пунктом а. Підстава для видачі: Накази про атестацію робочих місць № 192 від 30.06.2000; № 224 від 07.05.2004; № 98 від 07.05.2009; № 330 від 07.05.2014; № 261 від 28.04.2015.
Відповідно до довідки № 1465 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній позивачка працювала повний робочий день на ПРАТ "ММК імені Ілліча" і за період з 03 серпня 2016 по 15 червня 2022 та виконувала роботи у прокатному виробництві (ЦХП) за професією, посадою машиніста крана металургійного виробництва, що передбачена Списком 2 розділом 3 підрозділом 3. Підстава для видачі: Накази про атестацію робочих місць № 261 від 28.04.2015; № 400 від 07.05.2019.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 057150012548 від 29.05.2025 відмовлено у призначенні пенсії позивачці. В обґрунтування такої відмови вказав, що до стразового стажу позивачки не зараховано період роботи з 01.07.2022, оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу відсутні відомості по спеціальному стажу. Відповідач у рішенні вказав, що згідно наданих документів право на пенсію за віком на пільгових умовах згідно п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особа матиме з 25.02.2027 (після досягнення необхідного пенсійного віку).
Позивачка вважає такі дії відповідача протиправними, тому звернулась до суду із цим позовом.
Суд при вирішенні спору по суті керується таким.
Статтею 46 Конституції України гарантовано право громадянам на соціальний захист,
що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Тобто, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 року (Закон № 1058) право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
На пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Пунктом «а» ч. 1 ст. 13 Закону України № 1788-ХІІ від 05.11.1991 «Про пенсійне забезпечення» (в редакції від 09.12.2012 до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213) встановлено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:
а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:
чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;
жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам.
В подальшому до статтю 13 Закону «Про пенсійне забезпечення» Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213 внесено зміни, зокрема п. «а» викладений в наступній редакції:
«На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:
а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників , затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.»
Конституційним Судом України 23.01.2020 прийнято рішення № 1-р/2020 у справі № 1-5/2018(746/15) щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу 1, п. 2 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VІІ.
Вказаним рішенням визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти "б"-"г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII.
Стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме:
«на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:
а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:
чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;
жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці – жінкам».
Згідно статей 151-2, 152 Конституції України рішення та висновки, ухвалені Конституційним Судом України, є обов`язковими, остаточними і не можуть бути оскаржені. Закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності. Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
Оскільки позивачка звернулася із заявою про призначення пенсії після набрання рішенням Конституційного Суду України законної сили, застосуванню підлягають норми ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції від 09.12.2012 до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213).
Частиною 5 ст. 242 КАС України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV .
В рішенні Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21.04.2021 у зразковій справі № 360/3611/20 (переглянута Великою Палатою Верховного Суду від 03.11.2021) за позовом особи, якої було визнано протиправним та скасоване рішення Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області від 17.08.2020 про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах за віком згідно з п. 2 ч. 2ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області призначити особі пенсію на пільгових умовах за Списком № 2 з 12.08.2020 року на підставі п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02.03.2015 №213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення.
Вказане рішення є зразковим для справ, у яких предметом спору є оскарження дій територіального органу ПФУ щодо вирішення питання про призначення пенсії на пільгових умовах, для працівників, зайнятих повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці. В рішенні також наведені обставини зразкової справи, які обумовлюють типове застосування норм матеріального права, а саме:
а) позивачем є особа, яка:
- звернулась до ПФУ за призначенням пенсії після 23 січня 2020 року з підстав, визначених ст. 13 Закону №1788-ХІІ;
- на момент звернення досягла: чоловіки -55 років, жінки -50 років;
- набула стаж роботи, визначений ст. 13 Закону №1788-ХІІ;-
- відповідачем є орган ПФУ, уповноважений на вирішення питання про призначення пенсії.
В цій зразковій справі Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про застосування саме норм Закону № 1788-ХІІ з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.
З урахуванням наведених норм суд дійшов висновку про помилковість доводів відповідача про недосягнення пенсійного віку позивачкою, а тому рішення ГУ ПФУ у Львівській області про відмову у призначення пенсії № 057150012548 від 29.05.2025 є протиправним, та таким що підлягає скасуванню.
Суд також зазначає, що відповідно до проведеного відповідачем розрахунку страховий стаж позивачки на день звернення становить 31 рік 09 місяців 25 днів, пільговий стаж за Списком № 2 становить - 17 років 07 місяців 12 днів, що також є достатнім для призначення пенсії в даному випадку.
Позивачка в позовних вимогах просить зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву про призначення пенсії на пільгових умовах та призначити їй пенсію.
Оскільки суд встановив, що позивачка досягла пенсійного віку і має необхідний страховий і пільговий стаж для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, суд з метою захисту порушених прав позивачки, вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з 21.05.2025 року відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням правової оцінки суду.
За приписами ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 вказаного Кодексу.
Таким чином, виходячи із змісту заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Тому, сплачений позивачкою при звернення до суду судовий збір у розмірі 1211,20 грн слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст.ст. 19, 22, 25, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 256, 293, 295 КАС України, суд-
ВИРІШИВ:
1. Адміністративний позов задовольнити частково.
2. Визнати протиправним та скасувати рішення № 057150012548 від 29.05.2025 року Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 
3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з 21.05.2025 року відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням правової оцінки суду.
4. У задоволенні інших позовних вимог відмовити.
5. Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області сплачений судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.

Позивачка: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ).
Відповідач: Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016 м. Львів вул. Митрополита Андрея 10; код ЄДРПОУ 13814885).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Р.П. Качур