ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2540/26 Справа № 203/3850/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Казак С. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Городничої В.С.,
суддів: Петешенкової М.Ю., Макарова М.О.
за участю секретаря судового засідання — Шаповалової О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпрі апеляційну скаргу Центрального управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради на рішення Центрального районного суду м.Дніпра від 30 жовтня 2025 року у складі судді Казака С.Ю. у цивільній справі № 203/3850/25 за позовом Центрального управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення наміру виплаченої суми допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, –

ВСТАНОВИЛА: 

У червні 2025 року Центрального УСЗН ДМР звернулось до суду з позовом, пред`явленим до ОСОБА_1 , на предмет стягнення з нього надміру нарахованих коштів допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам за період з 01 вересня 2023 року по 30 вересня 2024 року у розмірі 48 000 грн, обґрунтовуючи це тим, що відповідно до заяви ОСОБА_1 , поданої 08 березня 2023 року в електронній формі про взяття на облік внутрішньо-переміщених осіб та надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам щодо себе та його неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засобами Порталу Дія було сформовано електронні довідки про взяття відповідача та його сина на облік, як внутрішньо переміщених осіб та рішенням від 18 березня 2023 року призначено допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам з 01 березня 2023 року в розмірі 5000 грн, щомісячно (2000 грн. відповідачу та 3000 грн. на дитину). 11 червня 2024 року відповідач звернувся до управління із заявою про перерахунок допомоги, в зв`язку із встановленням йому інвалідності. На підставі заяви та наданих документів, рішенням від 17 червня 2024 року відповідачу з 01 червня 2024 року перераховано допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам в розмірі 3000 грн. В подальшому, за результатами проведення поточної верифікації та перевірки було встановлено, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідач ще 05 вересня 2022 року здійснив купівлю житлового будинку в с.Остапківці Городоцького району Хмельницької області, загальною площею 48,1 кв.м, житловою площею 19,4 кв.м. У зв`язку з цим та у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України №709 від 11 липня 2023 року, рішенням від 14 жовтня 2024 року відповідачу було припинено виплату допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам та встановлено обсяг надміру виплаченої допомоги за період з 01 вересня 2023 року по 30 вересня 2024 року в сумі 48000 грн. Відповідачу були направлені повідомлення про повернення надмір виплаченої допомоги, які залишились без реагування, що порушує майнові права позивача та потребує захисту по суду. 
Рішенням Центрального районного суду м.Дніпра від 30 жовтня 2025 року в задоволенні позову Центрального управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надмір виплаченої суми допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам - відмовлено повністю. Понесені позивачем по справі судові витрати покладено на останнього (а.с.82-86).
Рішення суду мотивовано недоведеністю підстав для припинення виплат ОСОБА_1 допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам з підстав наявності у нього у власності житлового будинку, що останній придбав ще у 2022 році, оскільки такий будинок не придатний для проживання, що встановлено актом обстеження цього житлового будинку від 20 лютого 2025 року, затвердженого заступником міського голови Городоцької міської ради. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач Центральне УСЗН ДМР звернулося з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просили рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким їх позовні вимоги задовольнити. 
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що вказаний акт складений та затверджений неуповноваженими особами орану місцевого самоврядування та не підтверджує факт непридатності для проживання житлового приміщення відповідача. Крім того припинення виплат допомоги відповідачеві припинено на підставі пп.5 п.2 Постанови КМУ №709 від 11 липня 2023 року “Деякі питання підтримки внутрішньо переміщених осіб”, яким передбачено відсутність у внутрішньо переміщених осіб наявності житлового приміщення чи навіть частини такого приміщення, що розташовані на територіях, не включених до переліку територій, або на територіях, включених до переліку територій, щодо яких визначено дату завершення бойових дій (дату припинення можливих бойових дій) або тимчасової окупації (крім житлових приміщень, які непридатні для проживання, що документально підтверджено органами місцевого самоврядування або за технічної можливості інформацію щодо житлових приміщень, внесених до Державного реєстру майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією російської федерації проти України). Скаржник наголошує, що відповідач придбав 05 вересня 2022 року житловий будинок у с. Остапківці, Городоцького району Хмельницької області та в такому випадку на нього розповсюджується зазначене положення Постанови КМУ, адже він не довів непридатності для проживання у придбаному будинку, враховуючи, що останній Акту обстеження житлового будинку до Управління не подавав. Крім цього скаржник наголосив, що акт складений 20 лютого 2025 року, тоді як будинок придбаний ним у 2022 році, і на момент придбання та в період неправомірного отримання допомоги цей акт не підтверджує непридатності будинку до проживання. Скаржник також вважає, що надмірну виплата допомоги відбулась з вини відповідача, який не повідомив позивача про наявність у нього майна (а.с.89-98).
20 лютого 2026 року відповідач ОСОБА_1 , скориставшись своїм правом, передбаченим ст. 360 ЦПК України, засобами поштового зв`язку, подав заперечення на апеляційну скаргу, в яких, зазначаючи про законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Вказував, що житловий будинок, придбаний ним у 2022 році, належним чином визнаний непридатним для проживання, складений уповноваженими особами органу місцевого самоврядування та підписаний головою міської ради, що вважає підставою для скасування припинення виплат допомоги та відсутності підстав для стягнення надміру нарахованих сум допомоги (а.с.109).
Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції — залишити без змін з наступних підстав.
Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи, виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.
Судом першої інстанції встановлено і підтверджується матеріалами справи, що відповідно до заяви ОСОБА_1 , поданої 08 березня 2023 року в електронній формі про взяття на облік внутрішньо-переміщених осіб та надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам щодо себе та його неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засобами Порталу Дія було сформовано електронні довідки про взяття відповідача та його сина на облік, як внутрішньо переміщених осіб та рішенням від 18 березня 2023 року призначено допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам з 01 березня 2023 року в розмірі 5000 грн, щомісячно (2000 грн відповідачу та 3000 грн на дитину).
11 червня 2024 року відповідач звернувся до управління із заявою про перерахунок допомоги, в зв`язку із встановленням йому інвалідності. На підставі заяви та наданих документів, рішенням від 17 червня 2024 року відповідачу з 01 червня 2024 року перераховано допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам в розмірі 3000 грн.
В подальшому, за результатами проведення поточної верифікації та перевірки було встановлено, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідач 05 вересня 2022 року здійснив купівлю житлового будинку в с.Остапківці Городоцького району Хмельницької області, загальною площею 48,1 кв.м, житловою площею 19,4 кв.м.
В зв`язку з цим, керуючись постановою Кабінету Міністрів України №709 від 11 липня 2023 року, рішенням від 14 жовтня 2024 року позивач припинив виплату відповідачу допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам та встановив обсяг надміру виплаченої допомоги за період з 01 вересня 2023 року по 30 вересня 2024 року в сумі 48000 грн.
Відповідно до наданого відповідачем акту обстеження житлового будинку в с.Остапківці Городоцького району Хмельницької області, загальною площею 48,1 кв.м, житловою площею 19,4 кв.м., від 20 лютого 2025 року, судом першої інстанції встановлено, що останній складено за результатами обстеження проведеного комісією у складі начальника відділу комунального майна, головного спеціаліста відділу містобудування та архітектури Городоцької міської ради, начальника відділу агропромислового розвитку та земельних відносин.
Вказаний акт затверджено заступником міського голови Городоцької міської ради.
Факт складання та видачі акту відповідачу підтверджено листом за підписом заступника міського голови Городоцької міської ради від 03 вересня 2025 року на запит позивача.
З вказаного акту та додатків до нього у вигляді фотознімків встановлюється, що в останньому за результатами обстеження відображено дані щодо стану будинку та комісією зроблено висновок, що будинок має ознаки аварійності, не відповідає санітарним і технічним вимогам для проживання.
Таким чином, вказаний акт складений та затверджений уповноваженими особами органу місцевого самоврядування, а також зміст його висновків, є документальним підтвердженням непридатності для проживання належного відповідачу житлового приміщення.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем надано докази на спростування рішення позивача про припинення допомоги відповідачеві як внутрішньо переміщеній особі, та безпідставне нарахування обсягу надміру виплаченої допомоги за період з 01 вересня 2023 року по 30 вересня 2024 року в сумі 48000 грн, адже акт про обстеження житлового будинку, що перебуває у власності відповідача, складений та затверджений уповноваженими особами органу місцевого самоврядування, а зміст його висновків є документальним підтвердженням непридатності для проживання належного відповідачу житлового приміщення.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.
Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20 січня 2014 року встановлено гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.
Надання державної допомоги внутрішньо переміщеним особам урегульовано «Порядком надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №332 від 20 березня 2022 року (в редакції на момент призначення відповідачу допомоги). 
За положеннями Порядку, з 1 серпня 2023 року допомога призначається на шість місяців внутрішньо переміщеній особі, яка вперше звернулася за призначенням допомоги, та виплачується щомісяця внутрішньо переміщеній особі або уповноваженій особі на внутрішньо переміщену особу у випадку недієздатності отримувача або дитину (далі-уповноважена особа) у такому розмірі:для осіб з інвалідністю та дітей - 3000 гривень; для інших осіб - 2000 гривень.
Допомога призначається на кожну внутрішньо переміщену особу (далі - отримувач), відомості про якого включено до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб.
Допомога призначається за повний місяць, у якому уповноважена особа звернулася за її наданням, незалежно від дати такого звернення.
Підпунктом 5 п.7 Порядку із змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України №789 від 31 липня 2023 року, було встановлено, що допомога не призначається внутрішньо переміщеній особі, яка вперше звертається за її призначенням, починаючи з 1 серпня 2023 року, якщо протягом трьох місяців перед зверненням внутрішньо переміщена особа, яка звертається за допомогою на проживання, на 1 число місяця, з якого призначається допомога, має у власності житлове приміщення/частину житлового приміщення, що розташоване на територіях, не включених до переліку територій, або територіях, включених до переліку територій, щодо яких визначено дату завершення бойових дій (припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації (крім житлових приміщень, які непридатні для проживання, що документально підтверджується органом місцевого самоврядування, або інформації (за технічної можливості), внесеної до Реєстру пошкодженого та знищеного майна, або житлового приміщення (частини житлового приміщення площею менш як 13,65 кв. метра на одного члена сім`ї).
Згідно п.18 Порядку уповноважена особа несе відповідальність за достовірність інформації, зазначеної у заяві.
Відповідно до п.22 Порядку, з метою встановлення права на призначення/продовження виплати допомоги уповноваженій особі/отримувачу Мінсоцполітики передає Мінфіну відповідну інформацію для здійснення верифікації відповідно до Закону України «Про верифікацію та моніторинг державних виплат».
Верифікація здійснюється шляхом перевірки інформації, наданої уповноваженою особою, з урахуванням даних, що обробляються стосовно них в інформаційно-аналітичній платформі електронної верифікації та моніторингу, на відповідність вимогам, визначеним у цьому Порядку.
Пунктом 29 Порядку визначено, що у разі неправомірної або повторної виплати отримувачу допомоги за певний період суми такої виплаченої допомоги повертаються отримувачем добровільно або за вимогою органу соціального захисту населення.
Орган соціального захисту населення з моменту виявлення факту надміру перерахованої (виплаченої) допомоги визначає обсяг неправомірно або повторно отриманих коштів та протягом 30 робочих днів повідомляє про це уповноваженій особі або отримувачу шляхом надсилання повідомлення з використанням засобів поштового/електронного зв`язку (із застосуванням засобів електронного сповіщення Єдиної системи (за технічної можливості)/засобами мобільного зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику.
Орган соціального захисту населення має право здійснити перерахунок надміру виплачених коштів допомоги отримувачу за рахунок наступних виплат.
У разі неповернення надміру виплачених коштів добровільно в установлені строки орган соціального захисту населення вирішує питання про їх стягнення в судовому порядку.
Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Відповідно до ст.1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті допомоги, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.
Аналіз положень ст.1215 ЦК України дає підстави для висновку про те, що за загальним правилом безпідставно набута особою допомога не підлягає поверненню, натомість закон встановлює два виключення з цього правила: по-перше, якщо її виплата є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача.
Отже, колегія суддів наголошує, що на час звернення відповідача до позивача УСЗН у березні 2023 року із заявою про призначення йому допомоги як внутрішньо переміщеній особі, а також для його неповнолітньої дитини, у власності відповідача вже перебувало зазначене домоволодіння, однак, позивач, в силу п.22 Порядку, не вчинив належних та достатніх дій щодо перевірки даних, поданих відповідачем, та не здійснив належну верифікацію відповідно до Закону України «Про верифікацію та моніторинг державних виплат» наданої відповідачем інформації, що виключає винні дії відповідача при першому зверненні до позивача, враховуючи ще і те, що позивач добровільно та у повному обсязі здійснив дії, направлені саме на нарахування та виплату відповідачеві такої допомоги за спірний період.
Доводи скаржника таких встановлених обставин не спростовують.
Пунктами 10-11 Порядку визначено, що уповноважені органи мають право перевіряти обґрунтованість видачі та достовірність документів, поданих для призначення грошової допомоги, а також здійснювати запити та безоплатно отримувати відомості від підприємств, установ та організацій усіх форм власності, необхідні для призначення грошової допомоги та контролю за правильністю її надання.
Колегія суддів звертає увагу на те, що при здійсненні перерахунку розміру допомоги за заявою відповідача у червні 2024 року також позивачем не було перевірено обставини майнового стану відповідача, а тому в даному випадку, судом першої інстанції правомірно встановлено відсутність вини відповідача у наданні недостовірної інформації.
Разом з цим доводи скаржника щодо ненадання позивачеві акту про обстеження житлового будинку для з`ясування цих обставин колегія суддів не може прийняти до уваги, адже позивач не позбавлений можливості направити відповідний запит до міської ради, уповноваженими особами якої складений та підписаний цей акт.
Так, на звернення Центрального УПСЗН ДМР від 03 вересня 2025 року за №6/2-537, листом від 03 жовтня 2025 року за №02.04-23-3706 Городоцька міська рада Хмельницької області за підписом заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради (а.с.69), надала підтверджувальні матеріали щодо обстеження житлового будинку відповідача, які збігаються з наданими у даній справі відповідачем, на підтвердження обстеження комісією уповноваженими особами органу місцевого самоврядування цього будинку та висновків щодо ознак аварійності та невідповідність санітарним і технічним нормам для проживання у будинку цієї комісії, затверджених заступником міського голови. Такі докази були у повній мірі досліджені судом першої інстанції та їм надавалась належна правова оцінка, що скаржником не спростовано.
Суд першої інстанції вірно вважав недоведеним позивачем, що відповідач не має права на отримання допомоги внутрішньо переміщеним особам за спірний період, враховуючи, що інших доказів, які б не були не досліджені судом першої інстанції та яким не надано належної правової оцінки, на надано суду апеляційної інстанції.
Отже, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку, дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.  
Інші доводи скарги фактично зводяться до незгоди заявника із мотивами судового рішення, які наведені в його обґрунтування а також переоцінки доказів, проте відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.
Судові витрати понесені у зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.
Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, –

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу Центрального управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради — залишити без задоволення.
Рішення Центрального районного суду м.Дніпра від 30 жовтня 2025 року — залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. 

Вступна та резолютивна частини постанови проголошені “03” березня 2026 року.
Повний текст постанови складено “11” березня 2026 року..

Головуючий:         В.С. Городнича 
Судді:          М.Ю.Петешенкова
М.О.Макаров