ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Симона Петлюри, 16/108, м. Київ, 01032, тел. (044) 235-95-51, е-mail: inbox@ko.arbitr.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" лютого 2026 р. Справа № 911/2921/25 

Господарський суд Київської області у складі судді Яреми В.А., за участю секретаря судового засідання Рженецької М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Фізичної особи-підприємця Романчука Євгенія Павловича
до Комунального підприємства "СЛАВУТИЧ-ТЕПЛОМЕРЕЖІ" Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області
про стягнення 503 836,29 гривень

за участю позивача Романчука Є.П. (особисто, паспорт серії НОМЕР_1 )

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

08.09.2025 через канцелярію Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця Романчука Євгена Павловича (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) (далі - ФОП Романчук Є.П./позивач) до Комунального підприємства «СЛАВУТИЧ-ТЕПЛОМЕРЕЖІ» Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області (ідентифікаційний код 41276766) (далі - КП «СЛАВУТИЧ-ТЕПЛОМЕРЕЖІ»/відповідач) про стягнення 503 836,29 грн, а саме 441 631,88 грн основного боргу, 6 480,52 грн інфляційних втрат, 3 396,39 грн 3%річних, 41 322,84 грн пені та 11 004,66 грн додаткового штрафу.
Господарський суд Київської області ухвалою від 12.09.2025 у справі №911/2921/25 прийняв до розгляду позовну заяву ФОП Романчука Є.П. та відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче засідання на 06.10.2025., а також, зокрема, встановив відповідачу строк для подання відзиву на позов - протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
Господарський суд Київської області ухвалою від 06.10.2025 у справі №911/2921/25 відклав підготовче засідання на 10.11.2025. 
05.11.20205 через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» від КП «СЛАВУТИЧ-ТЕПЛОМЕРЕЖІ» надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача за наявними в матеріалах справи документами.
Господарський суд Київської області ухвалою від 10.11.2025 закрив підготовче провадження у справі №911/2921/25 та призначив її до судового розгляду по суті на 16.12.2025.
Господарський суд Київської області ухвалою від 16.12.2025 у цій справі оголосив перерву у судовому засіданні до 27.01.2026. 
Господарський суд Київської області ухвалою від 27.01.2026 у цій справі призначив судове засідання на 17.02.2026.
У судове засідання 17.02.2026, як і у всі попередні судові засідання, представник відповідача не з`явився та про причини неявки суд не повідомив.
Також у встановлений судом строк відповідач не скористався і наданим йому статтею 165 Господарського процесуального кодексу України правом та відзив на позовну заяву не подав.
У розрізі зазначеного та можливості відповідача реалізувати свої процесуальні права судом враховано, що ухвалу про відкриття провадження та всі постановлені у зазначеній справі ухвали відповідач отримав.
Водночас, подаючи до суду 05.11.2025 клопотання про розгляд справи за відсутності представника, КП «СЛАВУТИЧ-ТЕПЛОМЕРЕЖІ» зауважило про виникнення з незалежних від нього причин заборгованості, яку підприємство планує погасити.
У судовому засіданні 17.02.2026 після закінчення з`ясування обставин та перевірки їх доказами суд оголосив про перехід до судових дебатів, по завершенні яких перейшов до стадії ухвалення судового рішення та проголосив вступну і резолютивну частини рішення, яким
УСТАНОВИВ:

31.01.2025 між ФОП Романчуком Є.П. як виконавцем та КП «СЛАВУТИЧ-ТЕПЛОМЕРЕЖІ» як замовником укладено договір про надання послуг №18 (далі - договір), згідно пункту 1.1. якого у порядку та на умовах, визначних цим договором, виконавець зобов`язується надавати замовнику транспортні послуги легковими автомобілями код за ДК 021:2015 60130000-8 «Послуги спеціалізованих автомобільних перевезень пасажирів», а замовник зобов`язується прийняти і оплатити їх вартість, за тарифами, що зазначені у протоколі погодження договірної ціни (додаток №1), який є невід`ємною частиною цього договору.
Згідно з пунктами 2.2., 3.1., 5.3.2 та 9.1. договору сторони погодили, відповідно, такі умови:
- оплата за послуги здійснюється не пізніше 14 календарних днів з дня підписання сторонами акта (актів прийому-передачі наданих послуг);
- розрахунок за послуги проводиться замовником згідно акта надання послуг виконавцем протягом 14 календарних днів з моменту отримання документів на оплату;
- при порушенні строків платежів по договору, замовник сплачує виконавцю пеню в розмірі 0,1% вартості неоплачених в строк послуг за кожний день прострочення, але не більше 10% від вартості несвоєчасно оплачених послуг;
- за прострочення оплати послуг понад тридцять днів замовник додатково сплачує штраф у розмірі 3% вартості несвоєчасно сплачених послуг;
- цей договір набирає чинності з 01.02.2025 та діє до 31.12.2025.
Копії вказаних вище договору та додатків №№1, 2 до нього додано до позовної заяви.
Покликаючись на вказане та мотивуючи звернення до суду із позовом у цій справі, позивач зауважив на належному виконанні власних договірних обов`язків, на підтвердження чого до позовної заяви додав копії скріплених підписами та печатками обох сторін актів надання послуг (далі також - акти):
- акта №10 від 28.02.2025 на суму 68 473,44 грн за авто послуги легковим автомобілем у лютому 2025 року;
- акта №26 від 31.03.2025 на суму 75 809,88 грн за авто послуги легковим автомобілем у березні 2025 року;
- акта №38 від 30.04.2025 на суму 73 364,40 грн за авто послуги легковим автомобілем у квітні 2025 року;
- акта №51 від 31.05.2025 на суму 75 809,88 грн за авто послуги легковим автомобілем у травні 2025 року;
- акта №63 від 30.06.2025 на суму 73 364,40 грн за авто послуги легковим автомобілем у червні 2025 року;
- акта №73 від 31.07.2025 на суму 75 809,88 грн за авто послуги легковим автомобілем у липні 2025 року, що загалом склало 442 631,88 грн.
Також до позовної заяви позивачем надано копії виставлених ним у кожному з означених вище місяців рахунків на оплату з відмітками про їх отримання головним бухгалтером та його підписом на кожному з таких документів.
Водночас, як зауважив позивач, відповідач порушував свої грошові зобов`язання по оплаті отриманих послуг, відтак 22.07.2025 йому було вручено претензію №3 на сплату сформованої на вказану дату заборгованості у сумі 366 822,00 грн, у відповідь на що відповідач листом №137 від 31.07.2025 повідомив про сплату відповідного боргу за фінансової спроможності.
До позовної заяви додано копії вказаних вище претензії №3 та листа №137 від 31.07.2025, а також копії:
- підписаного обома сторонами станом на 21.07.2025 акта звірки взаємних розрахунків з відображеними у такому акті відомостями про господарські операції з надання послуг загалом на суму 366 822,00 грн (далі також - акт звірки взаємних розрахунків);
- платіжної інструкції №718 від 24.07.2025 про сплату відповідачем на рахунок позивача 1 000,00 грн (далі - платіжна інструкція);
- оборотно-сальдової відомості по рахунку 361 з відображеними у такій відомості, зокрема, операції з оплати на суму 1000,00 грн та сформованої дебетової суми 441 631,88 грн.
Отже, згідно поданого позову ФОП Романчук Є.П. стверджує, що заборгованість відповідача складає 441 631,88 грн, які, зокрема, і заявлено до стягнення відповідно до позову цій справі.
Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Оскільки відповідач не надав суду ані відзиву на позовну заяву, ані будь-яких інших доказів, що впливають на вирішення даного спору по суті, суд дійшов висновку про здійснення розгляду цієї справи за наявними у ній матеріалами у порядку статті 165 ГПК України.
З`ясувавши обставини справи та дослідивши подані докази, заслухавши заключне слово представника позивача, суд дійшов таких висновків.
Приписами ч. ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України унормовано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори.
Згідно з ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Приписами ч. 1 ст. 251, ч. 5 ст. 254, ч. 1 ст. 530, ч. 1 ст. 629 Цивільного кодексу України унормовано, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.
Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Договір є обов`язковим для виконання.
З огляду наведеного суд дійшов висновку, що підписання сторонами договору без будь-яких зауважень чи заперечень щодо його змісту свідчить про погодження, зокрема, відповідача з умовами відповідно укладеного правочину, що, з огляду на підписання сторонами актів наданих послуг без претензій щодо вартості та обсягу наданих позивачем і отриманих відповідачем послуг, породжує для КП «СЛАВУТИЧ-ТЕПЛОМЕРЕЖІ» обов`язок по оплаті їх вартості у передбачений договором строк, зокрема не пізніше 14-ти календарних днів з дня підписання актів, а саме:
- згідно з актом №10 від 28.02.2025 на суму 68 473,44 грн - не пізніше 14.03.2025;
- згідно з актом №26 від 31.03.2025 на суму 75 809,88 грн - не пізніше 14.04.2025;
- згідно з актом №38 від 30.04.2025 на суму 73 364,40 грн - не пізніше 14.05.2025;
- згідно з актом №51 від 31.05.2025 на суму 75 809,88 грн - не пізніше 16.06.2025;
- згідно з актом №63 від 30.06.2025 на суму 73 364,40 грн - не пізніше 14.07.2025;
- згідно з актом №73 від 31.07.2025 на суму 75 809,88 грн - не пізніше 14.08.2025.
Висновуючи вказане, зокрема в частині моменту виникнення обов`язку по оплаті послуг вартістю 75 809,88 грн згідно з актом №51 від 31.05.2025, судом враховано, що останній, 14-ий день строку припав на 14-те і 15-те червня 2025 року, які були вихідними днями (субота і неділя), а тому днем закінчення цього строку, згідно з ч. 5 ст. 254 ЦК України, є перший за ним робочий день - 16.06.2025.
Суд звертає увагу на те, що умовами договору, зокрема пунктом 2.2. встановлено строк, а не термін, який відповідно до ч. 2 ст. 251 ЦК України визначається як певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.
Тобто строк і термін не є тотожними, а наведена раніше ч. 5 ст. 254 ЦК України саме для строків врегульовує правило про їх закінчення у наступний за вихідним робочий день.
Також при визначенні моменту настання у відповідача грошового обов`язку судом взято до уваги і те, що попри відсутність зі сторони відповідача заперечень і спростувань обставин отримання від позивача рахунків на оплату, такі обставини не обумовлюють відлік строку на оплату з огляду на отримання цих рахунків відповідачем без вказівки на дату та визначення початку перебігу строку саме згідно з пунктом 2.2. договору з моменту підписання відповідачем актів.
Відповідно до статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Так, зі змісту наявного в матеріалах справи акта звірки взаємних розрахунків слідує, що 21.07.2025 сторони, зокрема відповідач погодився із наявною, неоплаченою ним сумою - 366 822,00 грн, яку склала вартість послуг, наданих позивачем у лютому-червні 2025 року.
Надалі ж згідно наявної в матеріалах справи платіжної інструкції відповідач 24.07.2025 провів частковий платіж виставленого позивачем у лютому 2025 рахунку у сумі 1 000,00 грн, відтак з урахуванням підписаного 31.07.2025 обома сторонами акта на суму 75 809,88 грн загальна вартість неоплачених послуг склала 441 631,88 грн.
Під час розгляду цієї справи відповідач не заперечив вказаних обставин, як і не спростував того, що після підписання акта звірки взаємних розрахунків він провів лише один платіж на суму 1000,00 грн, внаслідок чого з 24.07.2025 сума його боргу склала 365 822,00 грн та вже з 15.08.2025, тобто після настання строку на оплату акта від 31.07.2025 на суму 75 809,88 грн, збільшилась до 441 631,88 грн.
Станом же на момент ухвалення рішення у цій справі, окрім наданої позивачем платіжної інструкції на суму проведеного відповідачем 24.07.2025 платежу - 1 000,00 грн, суду не надано жодних інших, належних доказів на підтвердження обставин оплати решти вартості наданих послуг загалом у сумі 441 631,88 грн.
Звідси суд висновує, що заявлена позивачем до стягнення сума боргу - 441 631,88 грн, є доказово підтвердженою та арифметично обґрунтованою і складає, відповідно:
- частково неоплачений акт за лютий 2025 року у сумі 67 473,44 грн;
- повністю неоплачені акти за березень-липень у загальній сумі 374 158,44 грн.
За таких обставин, оскільки станом на день прийняття рішення відповідач взяті на себе за договором грошові зобов`язання не виконав, враховуючи арифметичну відповідність суми боргу обставинам справи та наявним в матеріалах справи доказам, суд висновує про задовлення вимоги позивача про стягнення з КП «СЛАВУТИЧ-ТЕПЛОМЕРЕЖІ» 441 631,88 грн основного боргу як обгрунтованої та доведеної належними доказами і не спростованої у встановленому порядку відповідачем.
У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобов`язань позивач просить суд стягнути з КП «СЛАВУТИЧ-ТЕПЛОМЕРЕЖІ»:
1) 6 480,52 грн інфляційних втрат, 3 396,39 грн 3%річних, 41 322,84 грн пені, нарахованих наростаючим та спадаючим підсумками: 
з 15.03.2025 по 14.04.2025 на 68 473,44 грн боргу (період 1);
з 15.04.2025 по 14.05.1014 на 144 283,32 грн боргу (період 2);
з 15.05.2025 по 14.06.2025 на 217 647,72 грн боргу (період 3);
з 15.06.2025 по 14.07.2025 на 293 457,60 грн боргу (період 4);
з 15.07.2025 по 14.08.2025 на 366 822,00 грн боргу (період 5);
з 15.08.2025 по 01.09.2025 на 441 631,88 грн боргу (період 6);
2) 11 004,66 грн додаткового штрафу, нарахованого як 3% від 366 822,00 грн боргу.
Відповідно до ч. 1 ст. 610 та ч. 1 ст. 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Приписами ст. ст. 599, 625 ЦК України унормовано, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Приписами частин першої та третьої статті 549 ЦК України унормовано, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. 
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
Так, зі змісту наведених раніше обставин слідує, що 24.07.2025 відповідачем частково у сумі 1 000,00 грн сплачено виставлений позивачем у лютому 2025 рахунок, у тому у вказаний день грошове зобов`язання відповідача за актом від 28.02.2025 частково припинилось на означену суму, внаслідок чого сума боргу за цим актом та загальна сума боргу за всіма неоплаченими на той момент актами зменшились, відповідно, до 67 473,44 грн та 365 822,00 грн.
Ураховуючи вказане, наведені норми закону та встановлений судом щодо кожного акта момент виникнення обов`язку по сплаті вартості отриманих послуг, зокрема і щодо акта від 31.05.2025, суд дійшов висновку, що позивачем безпідставно включено до періоду розрахунку сум інфляційних втрат, 3% річних і пені дні, коли відповідач не вважався таким, що прострочив грошове зобов`язання, а саме:
- 15.06.2025 та 16.06.2025 - щодо включеного позивачем у четвертому періоді до загальної бази нарахування (293 457,60 грн) боргу за актом від 31.05.2025 у сумі 75 809,88 грн;
- день проведення часткової оплати у сумі 1000,00 грн - 24.07.2025, та усі наступні дні після такої оплати до 14.08.2025 включно - щодо включеної позивачем у п`ятому періоді до загальної бази нарахування (366 822,00 грн) означеної суми платежу.
Крім того, як слідує зі змісту проведеного позивачем обрахунку слідує, база здійсненого станом 08.09.2025 нарахування 3% штрафу склала 366 822,00 грн боргу.
Зі змісту ж наведеного в описовій частині цього рішення пункту 5.3.2. договору слідує, що право на нарахування 3% штрафу від вартості несвоєчасно сплачених послуг у позивача виникає за умови прострочення оплати послуг понад тридцять днів.
Згідно ж зробленого судом вище висновку сума боргу відповідача з 24.07.2025 склала 365 822,00 грн та збільшилась до 441 631,88 грн після настання строку на оплату акта від 31.07.2025 на суму 75 809,88 грн, тобто з 15.08.2025.
З огляду на вказане слідує, що станом 08.09.2025 (проведення позивачем розрахунку) відповідач не прострочив понад тридцять днів оплату послуг на суму 366 822,00 грн, оскільки:
- станом на момент проведення відповідачем часткової оплати - 24.07.2025, простроченими понад 30 днів вважалися послуги за надані у лютому-травні 2025 року послуги загалом на суму 293 457,60 грн;
- після такої оплати прострочена понад 30 днів сума боргу зменшилась та склала 292 457,60 грн;
- борг за надані у червні 2025 року послуги на суму 73 364,40 грн вважається простроченим понад 30 днів з 15.08.2025 і з відповідної дати прострочена понад 30 днів сукупна сума боргу збільшилась та склала 365 822,00 грн;
- борг за надані у липні 2025 року послуги на суму 75 809,88 грн вважається простроченим понад 30 днів з 15.09.2025.
Звідси суд висновує, що станом на момент проведення позивачем обрахунку 3% штрафу обґрунтованою в частині моменту, з якого відповідач вважається таким, що прострочив грошове зобов`язання понад 30 днів, є сума боргу - 365 822,00 грн, а тому нарахування означеного штрафу на 366 822,00 грн суд визнає безпідставним.
Підсумовуючи все зазначене вище, суд здійснював обрахунок заявлених до стягнення:
1) інфляційних втрат, 3%річних, пені, наростаючим та спадаючим підсумками: 
з 15.03.2025 по 14.04.2025 на 68 473,44 грн боргу;
з 15.04.2025 по 14.05.1014 на 144 283,32 грн боргу;
з 15.05.2025 по 16.06.2025 на 217 647,72 грн боргу;
з 17.06.2025 по 14.07.2025 на 293 457,60 грн боргу;
з 15.07.2025 по 23.07.2025 на 366 822,00 грн боргу;
з 24.07.2025 по 14.08.2025 на 365 822,00 грн боргу;
з 15.08.2025 по 01.09.2025 на 441 631,88 грн боргу;
2) додаткового штрафу - 3% від 365 822,00 грн боргу.
З огляду на вказане арифметично правильний розмір інфляційних втрат, 3%річних, пені та штрафу, обрахований судом за правильно визначені періоди та суми боргу, складає, відповідно:
- 5 013,42 грн;
- 3 382,13 грн;
- 41 149,21 грн;
- 10 974,66 грн.
У розрізі вказаного та проведеного відповідно обрахунку судом враховано послідовну позицію суду касаційної інстанції, згідно якої: 
- з огляду на вимоги статей 79, 86 ГПК України господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується; 
- у разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно здійснює перерахунок, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру заборгованості. 
Схожі висновки викладено у постанові Верховного Суду від 06.11.2025 у справі №910/15075/23.
Отже, суд висновує, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 6 480,52 грн інфляційних втрат, 3 396,39 грн 3%річних, 41 322,84 грн пені, 11 004,66 грн додаткового штрафу підлягають частковому задоволенню та, відповідно, ухвалює стягнути з відповідача:
- 5 013,42 грн інфляційних втрат;
- 3 382,13 грн 3%річних;
- 41 149,21 грн пені;
- 10 974,66 грн додаткового штрафу.
Понесений позивачем судовий збір, відповідно до статті 129 ГПК України, покладається судом на обох сторін пропорційно сумі задоволених позовних вимог.
Керуючись ст. 124 Конституції України, ст.ст. 233, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.
2. Стягнути з Комунального підприємства "СЛАВУТИЧ-ТЕПЛОМЕРЕЖІ" Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області (07101, Київська область, Вишгородський район, м. Славутич, вул. Військових будівельників, буд. 8, ідентифікаційний код 41276766) на користь Фізичної особи-підприємця Романчука Євгенія Павловича ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ):
- 441 631 (чотириста сорок одну тисячу шістсот тридцять одну) грн 88 коп. основного боргу;
- 5 013 (п`ять тисяч тринадцять) грн 42 коп. інфляційних втрат;
- 3 382 (три тисячі триста вісімдесят дві) грн 13 коп. 3%річних;
- 41 149 (сорок одну тисячу сто сорок дев`ять) грн 21 коп. пені;
- 10 974 (десять тисяч дев`ятсот сімдесят чотири) грн 66 коп. додаткового штрафу;
- 7 532 (сім тисяч п`ятсот тридцять дві) грн 27 коп. судового збору.
3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку статті 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене у апеляційному порядку - до Північного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені статтями 254, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення складено та підписано 02.03.2026.

Суддя В.А. Ярема