ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2026 року 	м. Полтава	Справа № 2а-12327/12/2670	

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді – Головка А.Б., 
за участю:
секретаря судового засідання – Гаврильєва С.С., 
представника відповідача – Норця В.М.,
розглянув у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Дочірнього підприємства "Маркет-Плазо" до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень -рішень.
В С Т А Н О В И В:

Позивач Дочірнє підприємство "Маркет-Плазо" звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Окружної державної податкової служби Центрального офісу з обслуговування великих платників податків Державної податкової служби про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень №0000143910 від 22.05.2012 року, №0000153910 від 22.05.2012 року.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.09.2012 року відкрито провадження в адміністративній справі.
Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 20.11.2012 року у справі № 2а-12327/12/2670 в задоволенні позовних вимог дочірньому підприємству "Маркет - Плазо" відмовлено повністю.
Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 07.02.2013 року у справі №2а-12327/12/2670 апеляційну скаргу дочірнього підприємства "Маркет - Плазо" задоволено. Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 20.11.2012 року скасовано та ухвалено нову, якою позов задоволено повністю. Скасовано податкові повідомлення-рішення від 22 травня 2012 року № 0000143910 та № 0000153910.
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 16.05.2017 року касаційну скаргу Офісу великих платників податків ДФС задоволено частково. Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 07.03.2013 року та постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.11.2012 року скасовано. Справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.06.2017 року справу прийнято до провадження.
Законом України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" від 13.12.2022 № 2825-IX (зі змінами, внесеними згідно із Законом № 3863-IX від 16.07.2024) постановлено ліквідувати Окружний адміністративний суд міста Києва, утворити Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві; територіальна юрисдикція Київського міського окружного адміністративного суду поширюється на місто Київ.
Частиною третьою статті 29 Кодексу адміністративного судочинства України врегульовано, що у разі ліквідації або припинення роботи адміністративного суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи адміністративного суду, а якщо такий суд не визначено - до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено.
Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" від 13.12.2022 № 2825-IX передбачено, що з дня набрання чинності цим Законом (15.12.2022) Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя.
До початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом, крім випадку, передбаченого абзацом четвертим цього пункту.
Не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва адміністративні справи, які були передані до Київського окружного адміністративного суду та розподілені між суддями до набрання чинності Законом України "Про внесення зміни до пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" щодо забезпечення розгляду адміністративних справ", розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.
Інші адміністративні справи, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, у тому числі ті, що передані до Київського окружного адміністративного суду до набрання чинності Законом України "Про внесення зміни до пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" щодо забезпечення розгляду адміністративних справ", але не розподілені між суддями (крім справ, підсудність яких визначена частиною першою статті 27, частиною третьою статті 276, статтями 289-1, 289-4 Кодексу адміністративного судочинства України), передаються на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України шляхом їх автоматизованого розподілу між цими судами з урахуванням навантаження, за принципом випадковості та відповідно до хронологічного надходження справ у порядку, визначеному Державною судовою адміністрацією України. Справи, підсудність яких визначена частиною першою статті 27, частиною третьою статті 276, статтями 289-1, 289-4 Кодексу адміністративного судочинства України, до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.
На виконання вимог Закону України "Про внесення зміни до пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" щодо забезпечення розгляду адміністративних справ" (далі - Закон) розроблено Порядок передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затверджений Наказом Державної судової адміністрації України 16.09.2024 № 399, який визначає порядок передачі нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва адміністративних судових справ іншим окружним адміністративним судам України .
Пунктами 4-5 зазначеного Порядку передбачено, що на розгляд та вирішення судам підлягають передачі судові справи, які нерозглянуті ОАСК та передані до КОАС, але до набрання чинності Законом, не розподілені між суддями. Матеріали щодо розгляду та вирішення окремих процесуальних питань у межах нерозглянутих судових справ підлягають передачі до судів, визначених у результаті автоматизованого розподілу судових справ між судами, проведеного відповідно до правил, установлених цим Порядком.
За правилами пункту 10 цього Порядку розподіл судових справ, які не розглянуті ОАСК та передані до КОАС, але не розподілені між суддями, передаються на розгляд та вирішення судам (крім судових справ, підсудність яких визначена частиною першою статті 27, частиною третьою статті 276, статтями 289-1, 289-4 Кодексу адміністративного судочинства України) шляхом їх автоматичного розподілу між цими судами з урахуванням навантаження за принципом випадковості та відповідно до хронологічного надходження справ.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 18.03.2025 року адміністративну справу за позовом Дочірнього підприємства “Маркет-Плазо” до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень прийнято до провадження. Допущено заміну відповідача - Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (код ЄДРПОУ 39440996) на правонаступника Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків (код ЄДРПОУ 44082145). Справу ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження. 
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що не згоден з висновками акту документальної позапланової виїзної перевірки № 379/39-10/32251573 від 28.04.2012 року з урахуванням акту документальної позапланової виїзної перевірки № 434/39-10/3221573 про заниження податку на прибуток на загальну суму 6 731 732,00 грн. та податку на додану вартість на загальну суму 6 406 440,00 грн., оскільки спірні господарські операції з ТОВ Прайм Аутдор" підтверджені первинними бухгалтерським документами, за своєю формою та змістом відповідають вимогам чинного законодавства та підтверджують право позивача на формування податкового кредиту. Господарські операції позивача у перевіряємий період мали реальний характер, викликаючи зміни в структурі активів позивача, підтверджені документами первинного бухгалтерського обліку та в повному обсязі відображені в податковому обліку.
Від Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. В обґрунтування відзиву зазначав, що в ході перевірки встановлено, що у видаткових накладних особа, яка відвантажила товар від ТОВ "Прайм Аутдор" зазначено - Прохорова М.О., поле для зазначення П.І.Б. та посади особи, яка отримала товар зі сторони ДП "Маркет - Плазо" не заповнено, не зазначено номер та дату довіреності на отримання товару, не вказано місце їх складання. Згідно з поясненнями ДП "Маркет-Плазо" товар отримував завідуючий складом ДП "Маркет - Плазо" Воскресенський І.О. В ході перевірки ДП "Маркет-Плазо" було надано книгу реєстрації довіреностей, в якій було встановлено відсутність записів щодо реєстрації довіреностей на Вознесенського І.О., на отримання товару від ТОВ "Прайм Аутдор". Також, ДП "Маркет - Плазо" отримано від ТОВ "Прайм - Аутдор" податкові накладні на загальну суму 38 438 640,00 грн., в т.ч. ПДВ 6 406 440,00 грн., які включено до реєстру отриманих податкових накладних за квітень, травень, червень, липень та жовтень 2011 року. В акті перевірки зазначено, що у податкових накладних вказано місцезнаходження (податкова адреса) продавця: 03065, м. Київ, проспект Комарова, 42, офіс 6. Згідно з базою даних "Пошуково-довідкова служба ДПС України" юридичною та фактичною адресою ТОВ "Прайм - Аутдор" є : 01103, м. Київ, вул. Підвисоцького, 5. Згідно з карткою даних платника у базі Системи автоматизованого співставлення податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПС України юридичною та фактичною адресою ТОВ "Прайм - Аутдор" є : 01103, м. Київ, вул. Підвисоцького, 5. Крім того, відповідно до постанови СВ ПМ ДПІ у Солом`янському районі від 06.01.2012 року, винесеної в рамках кримінальної справи №79-00227, порушеної за ознаками злочинів, передбачених ст. 205 ч.2, ст.212 ч.3 КК України, встановлено, що директор та засновник ТОВ "Прайм Аутдор" громадянин ОСОБА_1 зареєстрував вищевказане підприємство за грошову винагороду, без мети здійснення фінансово - господарської діяльності (протоколи допитів від 06.09.11 та 19.12.11). Відповідно до постанови від 08.02.12 року про порушення кримінальної справи, та прийняття її до провадження та об`єднання кримінальних справ СВ ПМ ДПІ у Солом`янському районі м. Києва, встановлено, що ТОВ "Прайм Аутдор" спільно з іншими суб`єктами підприємницької діяльності, в період 2010-2011 роки знаходились та використовувались групою осіб в злочинних схемах, спрямованих на надання діючим суб`єктам підприємницької діяльності послуг з незаконного переведення безготівкових грошових коштів в готівку, що призвело до неправомірного зменшення останніми обсягів оподаткування, внаслідок безпідставного збільшення валових витрат та податкового кредиту з податку на додану вартість.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 19.06.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
В судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином.
Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував з підстав, зазначених у заявах по суті справи.
Заслухавши вступне слово представника відповідача та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
Дочірнє підприємство "Маркет-Плазо" зареєстроване як юридична особа (код 32251573) та є платником податку на додану вартість.
Спеціалізованою державною податковою інспекцією по роботі з великими платниками податків у м. Києві Державної податкової служби проведено документальну позапланову виїзну перевірку ДП "Маркет-Плазо" з питань правильності визначення повноти нарахування та достовірності сплати податку на додану вартість та податку на прибуток підприємства по фінансово-господарським взаємовідносинам з ТОВ "Прайм Аутдор" за період з 01.01.2011 року по 31.12.2011 року, за результатами якої складено акт № 379/39-10/32251573 від 28.04.2012 року.
Згідно висновків перевірки встановлено порушення ДП "Маркет-Плазо":
- п.п. 14.1.27 п.14.1 ст.14, п.138.1, п.138.2, 138,6 ст. 138, пп.139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено зобов`язання по податку на прибуток в сумі 6 731 732,00 грн.
- п. 201.4, п.201.10 ст.201, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено зобов`язання по податку на додану вартість на загальну суму 6 406 440,00 грн.
Згідно акту № 434/39-10/32251573 від 18.05.2012 року про результати документальної позапланової виїзної перевірки ДП "Маркет-Плазо" з питань взаємовідносин з ТОВ "Прайм Аутдор", порушених в запереченні ДП "Маркет-Плазо" до акта перевірки від 28.04.2012 року № 379/39-10/32251573, Окружна державна податкова служба Центрального офісу з обслуговування великих платників податків Державної податкової служби не знайшла підстав для перегляду висновків акту від 28.04.2012 року № 379/39-10/32251573, складеного за результатами документальної позапланової виїзної перевірки ДП "Маркет-Плазо".
На підставі акту перевірки № 379/39-10/32251573 від 28.04.2012 року, з урахуванням акту перевірки № 434/39-10/32251573 від 18.05.2012 року, Окружною державною податковою службою Центрального офісу з обслуговування великих платників податків Державної податкової служби складені податкові повідомлення-рішення:
- № 0000153910 від 22.05.2012 року про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток на загальну суму 6 731 732 грн.;
- № 0000143910 від 22.05.2012 року про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 7 352 041,00 грн., в тому числі за податковим зобов`язанням в сумі 6 406 440,00 грн., за штрафними санкціями в сумі 945 601,00 грн.
Не погодившись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду із позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, визначено нормами Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI (далі - ПК України).
Відповідно до пункту 138.2 статті 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.
У разі якщо платник податку здійснює виробництво товарів, виконання робіт, надання послуг з довготривалим (більше одного року) технологічним циклом виробництва за умови, що договорами, укладеними на виробництво таких товарів, виконання робіт, надання послуг, не передбачено поетапної їх здачі, до витрат звітного податкового періоду включаються витрати, пов`язані з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг у цьому періоді.
Підпунктом 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК України визначено, що не включаються до складу витрат, витрати не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.
Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається, виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Згідно з пунктом 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Згідно з пунктом 44.1. статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. 
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. 
У свою чергу статтею 4 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16 липня 1999 року № 996-XIV (далі – Закон № 996-XIV) передбачено, що бухгалтерський облік та фінансова звітність ґрунтуються, зокрема, на таких принципах: превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми.
За приписами частин 1, 2 статті 9 Закону № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Аналіз наведених норм свідчить, що господарські операції для визначення податкового кредиту та витрат мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.
Таким чином, аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.
Відображення господарської операції у податковому обліку повинно здійснюватись відповідно до її реального економічного змісту на підставі первинних документів бухгалтерського обліку.
Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів для цілей ведення податкового обліку лише в разі фактичного здійснення господарської операції.
Зі змісту акту перевірки слідує, що відповідачем встановлено заниження грошового зобов`язання з податку на додану вартість за податковим зобов`язанням в сумі 6406440 грн. та з податку на прибуток за податковим зобов`язанням в сумі 6731732 грн.
Вказані висновки ґрунтуються на доводах відповідача щодо нереальності господарських операцій з ТОВ "Прайм Аутдор" у зв`язку з реалізацію вищевказаним контрагентом товару за нікчемною угодою з метою ухилення від сплати податків.
Із матеріалів справи судом встановлено, що взаємовідносини між ДП "Маркет-Плазо" та ТОВ "Прайм Аутдор" здійснювались на підставі договору №14/03 від 14.03.2011 року.
Відповідно до умов договору купівлі-продажу №14/03 від 14.03.2011 року Продавець продає, а Покупець отримує у власність Товар, найменування, ґатунок, кількість, ціна та сума, якого зазначається в Додатку №1 (специфікація №1), що є невід`ємною частиною даного договору.
Згідно з п. 2 договору поставка здійснюється на умовах EXW-Львів, Україна (згідно зІнкотермс-2000), місце поставки - Україна, м. Львів, вул. Жовківська, 63. Покупець здійснює оплату за товар шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Продавця, не пізніше 180-ти днів з дня отримання Товару.
Згідно з п. 3 договору право власності на товар переходить від Продавця до Покупця з моменту оформлення товаротранспортних документів (накладних, актів приймання- передачі і т.п.). Термін поставки партій товару до 16 травня 2011року включно.
Прийом - передача товару полуфабрікат Wet-Blue від ТОВ "Прайм Аутдор" до ДП "Маркет-Плазо" здійснювався згідно з видатковими накладними, виписаними ТОВ "Прайм Аутдор" на загальну суму 38 438 640 грн., в т.ч. ПДВ 6 406 440 грн. 
Розрахунок ДП "Маркет-Плазо" з ТОВ "Прайм Аутдор" проводився в безготівковій формі.
Суми ПДВ за податковими накладними включені позивачем до складу податкового кредиту звітних періодів.
Дослідивши копії податкових накладних, суд встановив, що їх оформлено у відповідності до вимог пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України.
Контролюючим органом не спростовано того, що на момент складення згаданих вище податкових накладних контрагент позивача мав статус платника податку на додану вартість та був зареєстрованим як юридична особа у встановленому законодавством порядку.
Суд відхиляє доводи представника відповідача про недоліки видаткових накладних, оскільки вони містять підпис уповноваженої особи та печатку ДП "Маркет-Плазо" (ккод 32251573), тобто інформацію, яка дає можливість ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Суд зазначає, що неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.
Надані суду первинні документи підтверджують факт придбання позивачем у ТОВ "Прайм Аутдор" товару та є підставою для віднесення спірних сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту відповідного періоду.
Крім того, документально підтверджується реалізація товару полуфабрікат Wet-Blue від ДП "Маркет-Плазо" на адресу компанії INTERLEATHER LLP. Отже, товар використано у господарській діяльності ДП "Маркет-Плазо".
Враховуючи викладені обставини, з наданих позивачем первинних документів встановлено, що діяльність позивача відповідає умовам укладених договорів, свідчить про наявність господарських цілей при здійсненні господарських операцій з метою отримання прибутку.
Таким чином, на підставі наведених доказів, суд дійшов висновку, що господарські операції між позивачем та його контрагентом фактично здійснені та підтверджені належним чином оформленими первинними бухгалтерськими та іншими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняють реальні зміни майнового стану підприємства, що підтверджує наявність руху його активів.
Контрагент позивача під час здійснення господарської операції та складення первинних документів був зареєстрований як юридична особа, на момент проведення фінансово-господарських операцій був платником податків, а тому мав право здійснювати господарську діяльність шляхом укладення договорів.
Крім того, чинне законодавство не ставить умову виникнення податкових зобов`язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагента, фактичного знаходження його за місцем реєстрації та наявності чи відсутності основних фондів. Позивач не може нести відповідальність за невиконання його контрагентом своїх зобов`язань, адже поняття добросовісний платник, яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов`язку з контролю за дотриманням його постачальником правил оподаткування, а саме, платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентом податкових зобов`язань.
Зважаючи на підтвердження позивачем фактів отримання товарів, їх оприбуткування та використання у власній господарській діяльності, суд вважає доведеною реальність спірних господарських операцій.
Відповідачем не надано доказів та не зазначено обставин, які б ставили під сумнів фактичне здійснення спірних господарських операцій. Зокрема, не надано доказів, що підтверджували б невідповідність змісту угод дійсним намірам сторін щодо набуття цивільних прав і обов`язків чи свідчили про намір сторін ухилитися від оподаткування доходів, отриманих внаслідок виконання договорів або приховування дійсного об`єкта оподаткування, зменшення бази оподаткування, створення штучних підстав для незаконного відшкодування сум сплачених податків за рахунок коштів бюджету, отримання незаконних пільг з оподаткування тощо.
Відповідно до статті 61 Конституції України юридична відповідальність має індивідуальний характер. Кожен платник податку несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів.
Норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування об`єкта оподаткування податком на прибуток, витрат та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагентів за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагентів та злагодженість дій між ними.
Суд зазначає, що платник податків, в даному випадку позивач не є уповноваженою особою щодо перевірки дотримання податкової дисципліни своїх контрагентів, та не має доступу до податкової інформації з автоматизованих інформаційних систем контролюючих органів, а отже не міг бути обізнаний про можливі порушення ними податкового законодавства.
При цьому суд відмічає, що обов`язок контролю за правильністю нарахування та сплати податків покладаються на відповідача, а не на позивача, у зв`язку з чим відсутні підстави для позбавлення позивача права на податковий кредит через можливі порушення податкового законодавства постачальником товарів (послуг) по ланцюгу.
В ухвалі від 16.05.2017 року у цій справі Вищий адміністративний суд України зазначив, що "відповідач в акті перевірки та в касаційній скарзі зазначає, що в провадженні СВ ПМ ДПІ у Солом`янському районі м. Києва перебуває кримінальна справа № 79-00227, порушена за ознаками скоєння злочинів, передбачених ч.2 ст.205 та ч.3 ст.212 КК України. Проведеними заходами по вказаній кримінальній справі встановлено, що директор і засновник ТОВ «Прайм Аудор» громадянин ОСОБА_6 (протоколи допитів від 06.09.2011 року та 19.12.2011 року) зареєстрував вищевказане підприємство за грошову винагороду на прохання знайомого ОСОБА_7 без мети здійснення фінансово-господарської діяльності. Отже, для правильного вирішення спору судам попередніх інстанцій необхідно з`ясувати наслідки порушення кримінальної справи щодо контрагента позивача, наявності відповідного вироку суду та надати встановленим обставинам правові висновки".
Згідно листа Офісу Генерального прокурора від 03.10.2025 року №25/2-93289ВИХ-25 за результатами опрацювання масиву даних Реєстру встановлено кримінальне провадження № №32012110070000005 від 21.11.2012 року, яке обліковане як таке, що внесено до Реєстру на підставі матеріалів кримінальної справи № 79-00227. 
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 18.11.2025 року витребувано від Подільської окружної прокуратури м. Києва інформацію про рух кримінальної справи №32012110070000005, порушеної за ознаками скоєння злочинів, передбачених ч. 2 ст. 205 та ч. 3 ст. 212 Кримінального кодексу України.
Листом від 15.12.2025 року № 45-11615ВИХ-25 Подільською окружною прокуратурою міста Києва повідомлено, що відповідно до відомостей Єдиного реєстру досудових розслідувань, досудове розслідування кримінального провадження №32012110070000005 від 21.11.2012 року закінчено 26.02.2015 року та обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 28 ч.2, 205 ч.2, 358 ч.3 КК України, скеровано до Печерського районного суду міста Києва для розгляду по суті. 
Вироком Печерського районного суду м. Києва від 25.09.2015 року у справі №757/18465/15-к затверджено угоду від 02.04.2015 року між ст. прокурором прокуратури Подільського району м. Києва ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_2 про визнання винуватості. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 28 ч. 2, 205 ч. 2, 358 ч. 3 КК України, і призначити узгоджене сторонами покарання: - за ст.ст. 28 ч. 2, 205 ч. 2 КК України у виді штрафу в розмірі 3000 (трьох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; - за ст. 358 ч. 3 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_2 покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_2 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.
Відповідно до частини 6 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Суд зазначає, що вирок Печерського районного суду м. Києва від 25.09.2015 року у справі №757/18465/15-к не містить жодних обставин, що стосуються дій або бездіяльності позивача, у тому числі у взаємовідносинах з ТОВ "Прайм Аутдор" та його керівником ОСОБА_1 .
В постанові від 12.06.2024 року у справі № 440/12571/21 Верховний Суд зазначив з приводу первинних документів, підписаних посадовими особами контрагента, які заперечують свою участь у створенні та діяльності підприємства, що відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 07 липня 2022 року у справі №160/3364/19, будь-який документ, виданий від імені суб`єкта господарювання (платника податків), що не був позбавлений відповідного статусу на час складення цього документа, має силу первинного документа та згідно зі статтею 44 ПК України та статтею 9 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні» підтверджує дані податкового обліку суб`єкта господарювання та/або його контрагентів у тому разі, якщо цей документ містить, зокрема: достовірні дані про фактично здійснену господарську операцію та відображає її економічну суть; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Водночас інший платник податків під час використання такого документа у своєму податковому обліку повинен діяти розумно, добросовісно та з належною обачністю, а також не мати достатніх підстав для сумніву в достовірності даних, внесених до відповідного документа своїм контрагентом, у тому числі стосовно даних щодо можливих дефектів правового статусу такого контрагента, а також щодо підпису та інших засобів ідентифікації представників контрагента, які брали участь у господарській операції.
У таких висновках Велика Палата Верховного Суду виходила з того, що підтвердженням господарської операції з огляду на визначення Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні" є саме рух матеріальних активів та коштів між контрагентами, натомість первинна документація є відображенням такої операції.
Велика Палата Верховного Суду зазначила, що самий собою факт використання первинних документів з недостовірними даними для підтвердження обставин здійснення господарської операції не повинен автоматично вказувати на безпідставність даних податкового обліку. Натомість, контролюючий орган має довести, що платник податків, приймаючи від контрагентів та використовуючи певні документи для цілей податкового обліку, діяв нерозумно, недобросовісно або без належної обачності. Це також пов`язано з фактичною можливістю й економічною доцільністю перевірки самим платником податків достовірності відомостей, які були включені до первинних документів. Мають бути наявні докази того, що розумними заходами добросовісний платник податків міг перевірити правдивість відповідних документів, а також мав достатні підстави, діючи з належною обачністю, для обґрунтованих сумнівів у їх змісті.
У зв`язку з цим, суд зазначає, що підставою для донарахування платнику податку грошових зобов`язань може слугувати лише встановлення факту узгодженості дій платника податків з недобросовісними платниками податків (постачальниками) з метою незаконного отримання податкових вигод або його обізнаності з такими діями постачальників чи сприяння ухиленню постачальниками товару у ланцюгу постачання від виконання податкових зобов`язань. Однак, матеріали справи таких доказів не містять.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що висновок фіскального органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства по операціям позивача з контрагентом ТОВ "Прайм Аутдор" здійснено при помилковому розумінні норм діючого законодавства України та фактичних обставин справи.
Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.
Таким чином, оскільки належними та допустимими доказами відповідач, як суб`єкт владних повноважень, на якого покладено обов`язок щодо доказування, не довів правомірності власних рішень, суд дійшов висновку щодо обґрунтованості заявлених позовних вимог.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення Окружної державної податкової служби Центрального офісу з обслуговування великих платників податків Державної податкової служби № 0000143910 від 22.05.2012 року, № 0000153910 від 22.05.2012 року.
Отже, суд приходить висновку, що позовні вимоги Дочірнього підприємства "Маркет-Плазо" підлягають задоволенню.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, 

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов Дочірнього підприємства "Маркет-Плазо" (вул. Вітрука, 9а, м. Житомир, 10001; код ЄДРПОУ 32251573) до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (вул. Кошиця, 3, м. Київ, 02068; код ЄДРПОУ 44082145) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень задовольнити.
Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення Окружної державної податкової служби Центрального офісу з обслуговування великих платників податків Державної податкової служби № 0000143910 від 22.05.2012 року, № 0000153910 від 22.05.2012 року.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на користь Дочірнього підприємства "Маркет-Плазо" судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2146,00 грн. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.
Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Повне рішення складено 27 лютого 2026 року.

Головуючий суддя	 	А.Б. Головко