МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 лютого 2026 р. 	№ 400/12295/25 	
м. Миколаїв
Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Малих О.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу
за позовом	ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , 	
до відповідача	1. ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 ,  2. Військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_3 ,  3. Військової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_4 , 	
про	визнання протиправними та скасування наказу і постанови, оформлену довідкою від 23.09.2025 року № 2025-0923-1135-3040-0; зобов`язання вчинити певні дії,	
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі також – відповідач 1, ІНФОРМАЦІЯ_3 ), Військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі також – відповідач 2) та Військової частини НОМЕР_1 (далі також – відповідач 3), в якому, з урахуванням уочнених позовних вимог, просить суд:
- визнати протиправною та скасувати постанову військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_2 , оформлену у вигляді довідки військово-лікарської комісії № 2025-0923-1135-3040-0 від 23.09.2025 року;
- визнати протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо призову на військову службу ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 звільнити ОСОБА_1 з військової служби та виключити зі списків особового складу військової частини.
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що приблизно 20.09.2025 рок його було затримано представниками ТЦК та СП за те, що начебто його «розшукує» ІНФОРМАЦІЯ_4 за порушення правил військового обліку. Після затримання його доставили до приміщення ТЦК та СП з метою призову на військову службу. Позивач вказує, що його протримали в приміщенні ТЦК та СП в період з 20 по 23.09.2025 року. Станом на 24.09.2025 року позивача направлено з ІНФОРМАЦІЯ_5 до Військової частини НОМЕР_1 для проходження базової військової підготовки. На момент звернення до суду сторона позивача не має копії наказу про призов та направлення на військову службу, а тому до позову долучено клопотання про витребування доказів. При проходженні ВЛК він наполягав на тому що має медичні документи які підтверджують стан його здоров`я, але знову отримав відмову. Під часу проведення медичного огляду, у нього не було можливості надати членам ВЛК медичну картку амбулаторного хворого за формою №025/о, затвердженою наказом Міністерства охорони здоров`я України від 14.02.2012 року № 110, виписки з медичної документації щодо перенесених захворювань Після трьох днів незаконного утримання в РТЦКСП його відвезли до військової частини, де зарахували до особового складу . На підставі викладеного вважає довідку військово-лікарської комісії № 2025-0923-1135-3040-0 від 23.09.2025 року, наказ РТЦКСП про призов його на військову службу під час мобілізації та наказ командира Військової частини є протиправними та підлягають скасуванню.
Ухвалою від 17.11.2025 року суд відкрив провадження у справі та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін у судове засідання.
Відповідач 1 надав відзив на позов де зазначив, що Військово-лікарською комісією при ІНФОРМАЦІЯ_6 не було допущено фундаментальних порушень вимог чинного законодавства, які б стосувалися процедури проведення медичного огляду оформлення його результатів, відсутні законні підстави для задоволення позову.
Відповідач 2 відзив на адміністративний позов не надав.
Відповідач 3 подав до суду відзив на позов, в якому просив відмовити в задоволенні позову, зазначивши, що позивач був призваний на військову службу по мобілізації на підставі Указу Президента від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», відповідно до наказу районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, як наслідок, у подальшому його було призначено на посаду та зараховано до списків особового складу Військовою частини НОМЕР_1 .
Матеріали справи не містять відомостей, що позивач мав право на відстрочку та його мобілізація вчинена протиправно, те що позивач направив до районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки документи із заявою про надання йому відстрочки від призову на військову службу, у випадках передбачених ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» підтвердження також відсутні.
Крім того, відсутні докази того, що позивач звертався із рапортом до командира військової частики, у якій він проходить військову службу, про його звільнення з військової служби із зазначенням підстав, визначених ст. 26 Закону № 2232-ХІІ, за наслідками розгляду якого мало бути прийняте відповідне рішення (наказ).
Представник відповідача, посилаючись на постанову Верховного Суду від 05.02.2025 року по справі № 160/2592/23 зазначив, що процедура призову військовозобов`язаного на військову службу під час мобілізації є незворотною, тобто такою, що вже відбулася, а визнання процедури призову протиправною не спричинює відновлення попереднього становища особи, призваної на військову службу.
Отже обраний позивачем спосіб захисту з його виключення зі списків особового складу військової частини не відповідає суті порушеного права позивача, а задоволення цієї вимоги не приведе до поновлення такого права.
Суд розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
З`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне:
Позивач призваний на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_3 .
На підставі поіменного списку від 23.09.2025 року № 502 військовозобов`язаних та резервістів, які призвані РТЦКСП за мобілізацією до Військової частини НОМЕР_1 , позивача направлено в розпорядження до Військової частини НОМЕР_1 .
24.09.2025 року позивач прибув до Військової частини НОМЕР_1 .
Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 24.09.2025 року № 275 солдата ОСОБА_1 призвано на військову службу за призовом під час мобілізації та зараховано до списків особового складу.
Позивач, вважаючи протиправними довідку військово-лікарської комісії від 23.09.2025 року № 2025-0923-1135-3040-0, накази ІНФОРМАЦІЯ_5 про його призов на військову службу під час мобілізації та командира Військової частини НОМЕР_1 про його зарахування до списків особового складу, звернувся до суду з даним позовом.
Приймаючи рішення у справі, суд виходить з наступного:
Відповідно до ст. 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Пунктом 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.
Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану», затвердженим Законом України від 24.02.2022 року № 2102-IX, у зв`язку з військовою агресією РФ в Україні введений воєнний стан з 24.02.2022 року, який неодноразово продовжувався Указами Президента України та триває до теперішнього часу.
Указом Президента України від 24.02.2022 року № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби регламентовано Законом України «Про військову службу і військовий обов`язок» від 25.03.1992 року № 2232-XII (далі – Закон № 2232-ХІІ).
Згідно з ч. 1, 3 ст. 1 Закону № 2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок включає: 1) підготовку громадян до військової служби; 2) приписку до призовних дільниць; 3) прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; 4) проходження військової служби; 5) виконання військового обов`язку в запасі; 6) проходження служби у військовому резерві; 7) дотримання правил військового обліку.
Пунктом 79 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 року № 1487 передбачено, що районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, зокрема: організовують та ведуть військовий облік на території адміністративно-територіальної одиниці; виявляють призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які проживають на території адміністративно-територіальної одиниці, проте не перебувають на військовому обліку; організовують оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів про їх виклик до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, приписки до призовної дільниці, взяття на військовий облік, призначення на особливий період, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів і забезпечують здійснення контролю за їх прибуттям.
Повноваження територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки визначені Положенням про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 року № 154 (далі – Положення № 154).
За змістом п. 8 Положення № 154 завданнями територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених обов`язків є, зокрема, виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, керівництво військовим обліком військовозобов`язаних на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, контроль за його станом, зокрема в місцевих органах виконавчої влади, органах місцевого самоврядування та в органах, що забезпечують функціонування системи військового обліку.
Згідно з абз. 1 ч. 10 ст. 1 Закону №2232-ХІІ громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема, проходити медичний огляд та лікування в лікувально-профілактичних закладах згідно з рішеннями комісії з питань приписки, призовної комісії або військово-лікарської комісії районного (міського) військового комісаріату.
Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 року № 402 затверджене Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі – Положення № 402).
Підпунктом 1.1. п. 1 розділу І Положення № 402 передбачено, що військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
За визначенням п. 1.2 глави 1 розділу І Положення № 402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям. Військово-лікарська експертиза - це: медичний огляд призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, офіцерів запасу, які призиваються на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом та інших категорій осіб, передбачених цією нормою.
За змістом п. 1.3 глави 1 розділу І Положення №402 основними завданнями військово-лікарської експертизи є, зокрема: визначення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтва) у військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, які призвані на збори, у осіб, звільнених із військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, поранень, які заподіяли військовослужбовцям смерть.
Пунктом 2.1 розділу І Положення № 402 передбачено, що для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі – ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі – ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця. Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.
Відповідно до п. 6.10 глави 6 розділу II Положення № 402 медичний огляд військовослужбовців, які отримали захворювання, травми (поранення, каліцтва, контузії), з метою визначення ступеня придатності до військової служби проводиться при визначеному лікарсько-експертному наслідку (результаті) захворювання, травми (поранення, каліцтва, контузії). Визначений наслідок (результат) захворювання, поранення, травми, контузії, каліцтва - це такий стан здоров`я, коли результати обстеження та лікування дають підстави ВЛК (ЛЛК) винести постанову про ступінь придатності до військової служби (служби за військовою спеціальністю), а подальше лікування не призведе до відновлення придатності до військової служби.
Відповідно до п. 20.3 глави 20 розділу II Положення № 402, при медичному огляді військовослужбовців та інших осіб ВЛК приймаються постанови такого змісту: а) «Придатний»: до військової служби; б) «Непридатний»: до військової служби з виключенням з військового обліку.
Вирішуючи зазначений спір, суд враховує, що повноваження щодо визначення наявності або відсутності певного діагнозу у позивача, його придатності (непридатності) до військової служби за результатами медичного обстеження належать військово-лікарської комісії. Надання оцінки стану здоров`я позивача та його діагнозам, що визначають ступінь придатності до військової служби, не входять до повноважень суду при вирішенні адміністративної справи.
Верховний Суд у постанові від 13.06.2018 року у справі № 806/526/16 зазначив, що у межах адміністративного процесу суд не вправі надавати оцінку професійним діям конкретних лікарів-членів ВЛК при застосуванні ними відповідних методів огляду позивача, дослідження медичної документації, визначенні діагнозів та відповідності їх конкретній статті Розкладу хвороб, оскільки це потребує спеціальних знань у медичній галузі.
Відповідно до п. 20.1 глави 20 розділу ІІ Положення № 402 постанови ВЛК приймаються колегіально, більшістю голосів. У прийнятті постанови голова та члени ВЛК не залежні і у своїй роботі керуються цим Положенням. У разі незгоди голови або членів комісії з думкою інших членів їх окрема думка заноситься до протоколу засідання ВЛК.
Суд не надає оцінку професійним діям конкретних лікарів-членів ВЛК при застосуванні ними відповідних методів огляду позивача.
Вирішуючи позовні вимоги, , щодо визнати протиправною та скасувати постанову військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_2 , оформлену у вигляді довідки військово-лікарської комісії від 23.09.2025 року № 2025-0923-1135-3040-0 суд враховує, що згідно з підпунктом 2.3.3 п. 2.3 глави 2 розділу І Положення № 402 на ЦВЛК покладається організація військово-лікарської експертизи у Збройних Силах України, а також організація медичного огляду призовників, кандидатів на навчання у ВВНЗ, військовослужбовців, громадян, які приймаються на військову службу за контрактом, військовозобов`язаних та резервістів (кандидатів у резервісти).
ЦВЛК має право, зокрема переглядати, скасовувати, затверджувати, не затверджувати постанови будь-якої ВЛК (лікарсько-льотної комісії) Збройних Сил України (пп. 2.3.4 п. 2.3 глави 2 розділу I Положення № 402).
Тому позивач не позбавлений права на звернення до ЦВЛК з метою ініціювання перегляду спірної постанови в порядку пп. 2.3.4 п. 2.3 глави 2 розділу I Положення № 402.
Враховуючи викладене, у задоволенні позовних вимог щодо визнати протиправною та скасувати постанову військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_2 , оформлену у вигляді довідки військово-лікарської комісії від 23.09.2025 року № 2025-0923-1135-3040-0 слід відмовити.
Також спірним в межах даної справи є правомірність прийнятого ІНФОРМАЦІЯ_3 наказу про призов позивача на військову службу під час мобілізації, що, як наслідок, впливає на правомірність наказу командира Військової частини НОМЕР_1 про його зарахування до списків особового складу.
Позивач підставами, які свідчать про протиправність наказу ІНФОРМАЦІЯ_5 про його призов, зазначив протиправність дій ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Досліджуючи питання наявності у ІНФОРМАЦІЯ_5 компетенції на проведення призову, суд дійшов наступного висновку:
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону № 2232-ХІІ взяттю на військовий облік військовозобов`язаних, зокрема, у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, підлягають призовники, які прибули з інших місцевостей (адміністративно-територіальних одиниць) України або з-за кордону на нове місце проживання.
Згідно з п. 9 Положення № 154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань, зокрема, ведуть військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також облік громадян України, які уклали контракт добровольця територіальної оборони, ветеранів війни та військової служби, та інших осіб, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 року № 560 затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, який серед іншого визначає процедуру надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення (далі – Порядок № 560), пунктом 3 якого передбачено, що призов військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації, на особливий період проводиться незалежно від місця їх перебування на військовому обліку.
Відповідно до п. 81 Порядку № 560 у разі призову військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період не за місцем їх перебування на військовому обліку (крім тих осіб, що добровільно виявили бажання проходити військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період) такі особи перед призовом на військову службу беруться на військовий облік у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, який здійснює їх призов. Відомості про взяття таких осіб на військовий облік вносяться до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів перед їх направленням на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду.
Позивачем не подано жодних належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження викладених у позовній заяві обставин, зокрема щодо його нібито примусового доставлення до РТЦКСП без виявлення власної волі. Вказані твердження не підтверджені жодним доказом у розумінні ст. 73, 74 КАС України. 
Враховуючи викладене, суд вважає обставини допущення ІНФОРМАЦІЯ_3 порушення під час призову позивача не доведеними.
Частиною 1 ст. 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно положень ст.ст. 73 – 76 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
З урахуванням встановлених фактів суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 2, 19, 139, 241 – 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд – 
ВИРІШИВ:
У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), Військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) та Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) про: визнання протиправною та скасування постанови військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_2 , оформлену у вигляді довідки військово-лікарської комісії № 2025-0923-1135-3040-0 від 23.09.2025 року; визнання протиправним та скасування наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо призову на військову службу ОСОБА_1 ; зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 звільнити ОСОБА_1 з військової служби та виключити зі списків особового складу військової частини – відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено 16.02.2026 року. 

Суддя О.В. Малих