ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"06" квітня 2026 р. Справа№ 910/15626/24
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Пономаренка Є.Ю.
суддів: Барсук М.А. 
Руденко М.А. 

при секретарі судового засідання Муковоз В.І., 
за участю представників:
від позивача - Маковей О.Г.;
від відповідачів - 1,2 - Кустова Т.В.,
від відповідача - 3 - представник не прибув,
від третьої особи - Перетятько С.М., Лантух Є.С., 
розглянувши апеляційну скаргу Компанії Квікком Лімітед (Quickcom Limited) на рішення Господарського суду міста Києва від 15.10.2025 у справі №910/15626/24 (суддя - Зеленіна Н.І., повне рішення складено 04.11.2025) за позовом Компанії Квікком Лімітед (Quickcom Limited) до 1) Фонду гарантування вкладів фізичних осіб; 2) Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Фінансова ініціатива"; 3) ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів Національний банк України, про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії.
ВСТАНОВИВ наступне.
Компанія Квікком Лімітед (Quickcom Limited) звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Фінансова ініціатива", ОСОБА_1 , у якому просить суд:
- визнати протиправним затвердження Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Реєстру акцептованих вимог кредиторів Публічного акціонерного товариства "КБ "Фінансова ініціатива" в частині вимог НБУ до Публічного акціонерного товариства "КБ "Фінансова ініціатива" на загальну суму 7 710 172 667,79 грн., в тому числі за Кредитними договорами №12/09/5 від 13.05.2014 року, № 12/09/6 від 04.06.2014 року, № 18 від 21.03.2014 року та № 38 від 06.05.2014 року на загальну суму 5 240 909 140,00 грн., яке оформлене Рішенням Виконавчої дирекції ФГВФО № 1852 від 22.07.2019 року "Про затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів "ПАТ "КБ "Фінансова ініціатива";
- зобов`язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "КБ "Фінансова ініціатива" внести зміни до Реєстру акцептованих вимог кредиторів Публічного акціонерного товариства "КБ "Фінансова ініціатива" та виключити кредиторські вимоги НБУ до Публічного акціонерного товариства "КБ "Фінансова ініціатива" на загальну суму 7 710 172 667,79 грн., в тому числі за Кредитними договорами № 12/09/5 від 13.05.2014 року, № 12/09/6 від 04.06.2014 року, № 18 від 21.03.2014 року та № 38 від 06.05.2014 року на загальну суму 5 240 909 140,00 грн
- визнати кредиторські вимоги НБУ до Публічного акціонерного товариства "КБ "Фінансова ініціатива", які зазначені у Заяві про кредиторські вимоги Національного банку України до ПАТ "КБ "Фінансова ініціатива" від 19.06.2019 року № 63- 0008/31690/БТ погашеними;
- визнати припиненою поруку ОСОБА_1 на підставі Договорів поруки № 12/09/5П від 13.05.2014 року, № 12/09/6П від 04.06.2014 року та № 38/П від 06.05.2014 року укладених між ОСОБА_1 та НБУ.
Позивач зазначає про те, що ФГВФО порушено визначений законом порядок акцептування вимог, що вказує на їх незаконність. 
Рішенням господарського суду міста Києва від 15.10.2025 у справі №910/15626/24 у задоволенні позову відмовлено. 
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що кредиторські вимоги НБУ було акцептовано в порядку визначеному спеціальним Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та недоведеності позивачем того, що НБУ зверталось до Уповноваженої особи із заявою від 19.06.2019 № 63-0008/31690/БТ про визнання кредитором Банку, на загальну суму 7 710 172 667, 79 грн поза порядком, визначеним спеціальним законом.
Окрім наведеного, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено порушення його прав або охоронюваних законом інтересів внаслідок акцептування кредиторських вимог.
Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, позивач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 15.10.2025 у справі №910/15626/24 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.
Апеляційна скарга мотивована наступними доводами:
порушення судом першої інстанції норм процесуального права та позбавлення позивача можливості (через відсутність відкладення розгляду справи) представити суду свої аргументи та доводи;
відсутність підтвердження надсилання Національним банком заяви з кредиторськими вимогами на адресу Уповноваженої особи Фонду, вказану в оголошенні Фонду: 03150, м. Київ, вул. Є. Коновальця (вул. Щорса), буд.7/9;
порушеня прав позивача акцептуванням кредиторських вимог.
В судовому засіданні представник апелянта - позивача у справі підтрима вимоги апеляційної скарги та просив їх задовольнити.
Представники відповідачів 1,2 та третьої особи в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечили та просили залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Відповідач 3 правом на участь представника у даному судовому засіданні не скористався, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений.
Щодо повідомлення відповідача 3, слід зазначити наступне.
Позивачем долучено до матеріалів справи доказ, що підтверджує обставину реєстрації місця проживання ОСОБА_1 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до ст. 365 Господарського процесуального кодексу України іноземні особи мають такі самі процесуальні права та обов`язки, що і громадяни України та юридичні особи, створені за законодавством України, крім винятків, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Статтею 367 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі, якщо в процесі розгляду справи господарському суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, господарський суд може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі - іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Судове доручення надсилається у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а якщо міжнародний договір не укладено - Міністерству юстиції України, яке надсилає доручення Міністерству закордонних справ України для передачі дипломатичними каналами.
Відтак ОСОБА_1 як суд першої, так і суд апеляційної інстанцій, повідомляли про дату, час і місце розгляду справи в порядку, передбаченому Конвенцією про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах, Гаага, 1965 (далі - Конвенція), учасником якої є Австрія, та яка є чинною в Україні згідно із Законом України "Про приєднання України до Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах" - шляхом звернення до Центрального Органу Австрійської республіки - Bundesministerium fьr Justiz (1070, Austria, Wien, Museumstrasse, 7) з проханням про вручення відповідачу-3 ухвал суду.
Станом на дату даного судового засідання 06.04.2026 відомості від Центрального Органу Австрійської республіки щодо виконання судового доручення не надходили.
Одночасно, Суд враховує подане третьою особою письмове повідомлення про обізнаність ОСОБА_1 щодо апеляційного провадження у даній справі, що підтверджується клопотаннями представника ОСОБА_1 про зупинення провадження, поданими останнім в межах розгляду судових справ №757/647/16-ц та 757/674/16-ц в Печерському районному суді м. Києва за позовними заявами Національного банку до Поручителя про стягнення заборгованості.
Копії цих заяв додані третьою особою до повідомлення.
З них вбачається, що ОСОБА_1 у текстах клопотань вказує про відкриття Північним апеляційним господарським судом апеляційного провадження у даній справі та призначення засідання на 06.04.2026.
Враховуючи належне повідомлення відповідача 3, а також з урахуванням того, що неявка його представника в судове засідання не перешкоджає розгляду апеляційної скарги, вона розглянута судом у даному судовому засіданні по суті з винесенням постанови.
Згідно з ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у Главі 1 Розділу ІV.
Частинами 1 та 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.
На підставі постанови Правління Національного банку України № 408 від 23.06.2015 року "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Фінансова ініціатива" до категорії неплатоспроможних" Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 23.06.2015 року прийнято рішення № 121 про запровадження з 24.06.2015 року тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "КБ "Фінансова ініціатива". 
Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.12.2018 року у справі № 826/11415/16 (яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.04.2019 року справі № 826/11415/16 і постановою Верховного Суду від 17.06.2020 року у справі № 826/11415/16) визнано протиправною та скасовано постанову Правління Національного банку України від 23 червня 2015 року № 408 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Фінансова ініціатива" до категорії неплатоспроможних".. 
Рішенням Правління Національного банку України № 352-рш від 21.05.2019 року "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Фінансова ініціатива" та рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 1268 від 22.05.2019 року "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Комерційний Банк "Фінансова ініціатива" та делегування повноважень ліквідатора банку", розпочато процедуру ліквідації ПАТ "КБ "Фінансова ініціатива" строком на два роки з 22.05.2019 року до 21.05.2021 року включно.
Призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з делегуванням повноважень ліквідатора банку ПАТ "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ФІНАНСОВА ІНІЦІАТИВА", визначених Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (далі - Закон), зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 521, 53 Закону, в тому числі з підписання всіх договорів, пов`язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень щодо звернення до пов`язаної з банком особи з вимогою про відшкодування шкоди та звернення з такою вимогою до суду, а також з вимогою до небанківської фінансової установи, якою від фізичних осіб залучені як позики або вклади кошти, що згідно з цим Законом прирівнюються до вкладів, та повноважень в частині організації реалізації активів банку, провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу організації процедур ліквідації неплатоспроможних банків департаменту управління активами Кашуту Дмитра Євгеновича строком на два роки з 22 травня 2019 до 21 травня 2021 включно.
Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 399 від 22 квітня 2021 року "Про деякі питання здійснення ліквідації ПАТ "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ФІНАНСОВА ІНІЦІАТИВА". Відповідно до зазначеного рішення процедура ліквідації ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ФІНАНСОВА ІНІЦІАТИВА" (далі - ПАТ "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ФІНАНСОВА ІНІЦІАТИВА") передбачає виконання заходів щодо управління майном (активами) банку та задоволення вимог кредиторів. Також рішенням продовжено визначені Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (далі - Закон) повноваження ліквідатора ПАТ "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ФІНАНСОВА ІНІЦІАТИВА" провідному професіоналу з питань ліквідації банків відділу організації процедур ліквідації банків департаменту ліквідації банків Караченцеву Артему Юрійовичу до моменту внесення запису про припинення банку до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. 
В подальшому рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) від 17 лютого 2022 року № 119 з 22 лютого 2022 року відкликано повноваження ліквідатора ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ФІНАНСОВА ІНІЦІАТИВА" (далі - ПАТ "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ФІНАНСОВА ІНІЦІАТИВА"), делеговані Караченцеву Артему Юрійовичу рішенням виконавчої дирекції Фонду від 22 квітня 2021 року № 399 "Про деякі питання здійснення ліквідації ПАТ "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ФІНАНСОВА ІНІЦІАТИВА".
Відповідно до зазначеного рішення визначені Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" повноваження під час здійснення ліквідації ПАТ "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ФІНАНСОВА ІНІЦІАТИВА" здійснюються Фондом безпосередньо.
Національним банком України було направлено уповноваженій особі Фонду на ліквідацію ПАТ "КБ "ФІНАНСОВА ІНІЦІАТИВА" заяву від 19.06.2019 № 63-0008/31690/БТ про визнання його кредитором Банку, на загальну суму 7 710 172 667, 79 грн.
Уповноваженою особою було складено реєстр акцептованих вимог кредиторів ПАТ "КБ "ФІНАНСОВА ІНІЦІАТИВА", до якого також було включено кредиторські вимоги Національного банку України на загальну суму 7 710 172 667, 79 грн.
22.07.2019 Виконавчою дирекцією Фонду гарантування було прийнято рішення від № 1852 "Про затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ "КБ "ФІНАНСОВА ІНІЦІАТИВА".
Обґрунтовуючи свої вимоги при зверненні з позовом до суду, позивач зазначає, що заява була подана Нацбанком не Уповноваженій особі ФГВФО, а безпосередньо ФГВФО причому у копії, що суперечить положенням ст. 45 ЗУ "Про гарантування вкладів фізичних осіб", яка регламентує право кредиторів банку на заявлення своїх вимог. 
На думку позивача, ФГВФО не мав права розглядати вимоги НБУ на підставі копії заяви з кредиторськими вимогами, а повинен був повідомити про необхідність звернення з такою заявою саме до Уповноваженої особи на ліквідацію ПАТ "КБ "Фінансова ініціатива". Як наслідок, ФГВФО порушено визначений законом порядок акцептування вимог, що вказує на їх незаконність. 
При цьому, заява НБУ була розглянута виконавчою дирекцією ФГВФО самостійно, поза реєстром акцептованих вимог, які мала отримати від уповноваженої особи, а тому й вимоги НБУ, які заявлені особою поза встановленим законом порядком затверджені (акцептовані) Виконавчою дирекцією ФГВФО бути не могли. Похідним наслідком наведеного в силу приписів ст. 49 ЗУ "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є те, що кредиторські вимоги НБУ до ПАТ "КБ "Фінансова ініціатива" на загальну суму 7 710 172 667,79 грн., в тому числі за Кредитними договорами № 12/09/5 від 13.05.2014 року, № 12/09/6 від 04.06.2014 року, № 18 від 21.03.2014 року та № 38 від 06.05.2014 року на загальну суму 5 240 909 140,00 грн. повинні бути визнані судом погашеними. Оскільки Квікком Лімітед є опосередкованим власником ПАТ "КБ "Фінансова ініціатива", акцептування вимог ФГВФО вимог за заявою, яка повинна була бути розглянута в першу чергу саме уповноваженою особою, прямим чином порушує права підприємства.
Предметом позову у даній справі є наступні вимоги позивача: 
визнати протиправним затвердження Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Реєстру акцептованих вимог кредиторів Публічного акціонерного товариства "КБ "Фінансова ініціатива" в частині вимог НБУ до Публічного акціонерного товариства "КБ "Фінансова ініціатива" на загальну суму 7 710 172 667,79 грн., в тому числі за Кредитними договорами № 12/09/5 від 13.05.2014 року, № 12/09/6 від 04.06.2014 року, № 18 від 21.03.2014 року та № 38 від 06.05.2014 року на загальну суму 5 240 909 140,00 грн., яке оформлене Рішенням Виконавчої дирекції ФГВФО № 1852 від 22.07.2019 року "Про затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів "ПАТ "КБ "Фінансова ініціатива";
зобов`язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "КБ "Фінансова ініціатива" внести зміни до Реєстру акцептованих вимог кредиторів Публічного акціонерного товариства "КБ "Фінансова ініціатива" та виключити кредиторські вимоги НБУ до Публічного акціонерного товариства "КБ "Фінансова ініціатива" на загальну суму 7 710 172 667,79 грн., в тому числі за Кредитними договорами № 12/09/5 від 13.05.2014 року, № 12/09/6 від 04.06.2014 року, № 18 від 21.03.2014 року та № 38 від 06.05.2014 року на загальну суму 5 240 909 140,00 грн;
визнати кредиторські вимоги НБУ до Публічного акціонерного товариства "КБ "Фінансова ініціатива", які зазначені у Заяві про кредиторські вимоги Національного банку України до ПАТ "КБ "Фінансова ініціатива" від 19.06.2019 року № 63- 0008/31690/БТ погашеними; 
визнати припиненою поруку ОСОБА_1 на підставі Договорів поруки №12/09/5П від 13.05.2014 року, № 12/09/6П від 04.06.2014 року та № 38/П від 06.05.2014 року укладених між ОСОБА_1 та НБУ.
Суд першої інстанції, встановивши, що кредиторські вимоги НБУ було акцептовано в порядку визначеному спеціальним Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", а також недоведеність позивачем того, що НБУ зверталось до Уповноваженої особи із заявою від 19.06.2019 № 63-0008/31690/БТ про визнання кредитором Банку, на загальну суму 7 710 172 667, 79 грн поза порядком, визначеним спеціальним законом, відмовив у задоволенні позову.
Колегія суддів погоджується із висновками місцевого господарського суду, наведеними в оскаржуваному рішенні, з огляду на наступне. 
Враховуючи, що з 22.05.2019 р. розпочато процедуру ліквідації ПАТ "КБ "Фінансова ініціатива", порядок задоволення майнових вимог вкладників та інших кредиторів банку регулюється Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" у редакції на дату виникнення правовідносин.
Відповідно до приписів ст. 45 Закону Фонд здійснює опублікування відомостей про ліквідацію банку в газеті "Урядовий кур`єр" або "Голос України" не пізніше ніж через сім днів з дня початку процедури ліквідації банку. 
Протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються. 
У разі призначення уповноваженої особи Фонду, якій делеговано Фондом повноваження щодо складення реєстру акцептованих вимог кредиторів, кредитори заявляють про свої вимоги до банку такій уповноваженій особі Фонду. 
Так, ст. 48 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначено, що Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку здійснює такі повноваження: 1) здійснює повноваження органів управління банку; 2) приймає в управління майно (у тому числі кошти) банку, вживає заходів щодо забезпечення його збереження, формує ліквідаційну масу, виконує функції з управління та продає майно банку; 3) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів; 4) вживає у встановленому законодавством порядку заходів до повернення дебіторської заборгованості банку, заборгованості позичальників перед банком та пошуку, виявлення, повернення (витребування) майна банку, що перебуває у третіх осіб, оновлює інформацію, що міститься у Кредитному реєстрі Національного банку України; 5) звільняє працівників банку відповідно до законодавства України про працю; 6) заявляє відмову від виконання договорів та в установленому законодавством порядку розриває їх; 7) передає у встановленому порядку на зберігання документи банку, що підлягають обов`язковому зберіганню; 8) здійснює повноваження, що визначені частиною другою статті 37 цього Закону; 9) здійснює відчуження активів та/або зобов`язань банку, якщо це було передбачено планом врегулювання, або в інших випадках, передбачених цим Законом; 10) повертає ініціатору переказу кошти, що надійшли на кореспондентський рахунок банку для зарахування на поточні рахунки клієнтів банку або для виплати переказів протягом процедури ліквідації до дня відкриття банком накопичувального рахунка в Національному банку України (крім коштів, призначенням платежу за якими є погашення зобов`язань перед банком). 
Відповідно до ч.3 ст.49 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" реєстр акцептованих вимог кредиторів та зміни до нього підлягають затвердженню виконавчою дирекцією Фонду. Черговість та порядок задоволення вимог кредиторів визначаються ст. 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".
Позивач вказує про порушення порядку акцептування кредиторських вимог, оскільки заява була подана Нацбанком не Уповноваженій особі ФГВФО, а безпосередньо ФГВФО причому у копії, що суперечить положенням ст. 45 ЗУ "Про гарантування вкладів фізичних осіб", яка регламентує право кредиторів банку на заявлення своїх вимог. 
При цьому, апелянт в апеляційній скарзі зазначає, що матеріали справи не містять жодних підтверджень надсилання Національним банком заяви з кредиторськими вимогами на адресу Уповноваженої особи Фонду, вказану в оголошенні Фонду: 03150, м. Київ, вул. Є. Коновальця (вул. Щорса), буд.7/9.
Стосовано вказаних доводів коленія суддів вказує наступне.
19.06.2019 Національний банк звернувся до уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ "КБ Фінансова ініціатива" із заявою від 19.06.2019 про кредиторські вимоги Національного банку до ПАТ "КБ Фінансова ініціатива" на загальну суму 7 710 172 667,79 грн, в тому числі за кредитними договорами від 13.05.2014 № 12/09/5, від 04.06.2014 № 12/09/6, від 21.03.2014 № 18 та від 06.05.2014 № 38 на суму 5 240 909 140,00 грн.
Направлення заяви від 19.06.2019 про кредиторські вимоги, в тому числі на адресу Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ "КБ Фінансова ініціатива",
вказану в оголошенні Фонду: 03150, м. Київ, вул. Є. Коновальця (вул. Щорса), буд.7/9, підтверджується копією реєстру приймання-передавання документів від 19.06.2019 на ім`я Уповноваженої особи Фонду ПАТ "КБ Фінансова ініціатива", а також доказами поштового направлення заяви з кредиторськими вимогами від 19.06.2019 на адресу Уповноваженої особи Фонду ПАТ "КБ Фінансова ініціатива", а саме, списком відправлення з описом вкладення; фіскальним чеком від 19.06.2019; описом вкладення у цінний лист №010081262100 на імя Уповноваженої особи Фонду ПАТ "КБ Фінансова ініціатива" Кашуті Дмитру Євгеновичу за адресою: 03150, м. Київ, вул. Є. Коновальця (вул. Щорса), буд.7/9 (т. 2, а.с. 37-43).
Вказані докази спростовують твердження Апелянта про те, що матеріали справи не містять доказів направлення заяви з кредиторськими вимогами на адресу
Уповноваженої особи Фонду.
Також копія вказаної заяви від 19.06.2019 про кредиторські вимоги Національного банку до ПАТ "КБ Фінансова ініціатива" була подана нарочно до Фонду та в цей же день була передана за належністю ПАТ "КБ Фінансова ініціатива", що підтверджується штемпелем вхідної кореспонденції на вказаній заяві.
Уповноваженою особою було складено реєстр акцептованих вимог кредиторів ПАТ "КБ "ФІНАНСОВА ІНІЦІАТИВА", до якого також було включено кредиторські вимоги Національного банку України на загальну суму 7 710 172 667, 79 грн.
22.07.2019 Виконавчою дирекцією Фонду гарантування було прийнято рішення від № 1852 "Про затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ "КБ "ФІНАНСОВА ІНІЦІАТИВА".
Враховуючи викладене, кредиторські вимоги НБУ було акцептовано в порядку визначеному спеціальним Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Також листом від 25.07.2019 № 226 Уповноваженою особою було повідомлено НБУ про акцептування кредиторських вимог останнього.
При цьому, позивачем не доведено, що НБУ зверталось до Уповноваженої особи із заявою від 19.06.2019 № 63-0008/31690/БТ про визнання кредитором Банку, на загальну суму 7 710 172 667, 79 грн поза порядком, визначеним спеціальним законом.
Стосовно обставин порушення прав позивача, Суд зазначає таке.
Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.
Статтею 20 Господарського кодексу України передбачено, що кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.
Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно з ч.1 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.
Реалізуючи передбачене ст.55 Конституції України, ст.4 Господарського процесуального кодексу України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.
Відповідно до п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Водночас зазначені норми не означають, що кожний позов, поданий до суду, має бути задоволений. Якщо позивач не довів порушення його права чи безпосереднього інтересу, в позові слід відмовити.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що підставою для звернення особи до суду є наявність у неї порушеного права та/або законного інтересу. Таке звернення здійснюється особою, якій це право належить, і саме з метою його захисту, а відсутність обставин, які підтверджували б наявність порушення права та/або законного інтересу особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови у задоволенні такого позову. Особа, яка звертається до суду з позовом вказує у позові власне суб`єктивне уявлення про її порушене право та/або охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, у тому числі, щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах. Оцінка предмета заявленого позову, а відтак наявності підстав для захисту порушеного права та/або інтересу позивача, про яке ним зазначається в позовній заяві, здійснюється судом, на розгляд якого передано спір, крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги
Позивач в апеляційній скарзі зазначає, що у разі погашення ОСОБА_1 , як поручителем, заборгованості за кредитними договорами, у нього виникне право вимагати повернення грошових коштів у Компанії Квікком Лімітед як одного з учасників банку.
Разом з тим, виходячи з наведених Позивачем аргументів та наданих ним доказів, останнім не доведено порушення його прав або охоронюваних законом інтересів внаслідок акцептування кредиторських вимог Національного банку та існування укладених між Національним банком та ОСОБА_1 договорів поруки, адже акціонером банку, якому належить 100 відсотків акцій банку є товариство з обмеженою відповідальністю «ІНВЕСТ-СЕРВІС», а відповідно до відомостей про остаточних ключових учасників у структурі власності ПАТ «КБ «ФІНАНСОВА ІНІЦІАТИВА» станом на 01.01.2019 ключовим учасником ПАТ «КБ «ФІНАНСОВА ІНІЦІАТИВА» є ОСОБА_1 через Компанію Квіком Лімітед, тоді-як остання не є стороною укладених Національним банком та ОСОБА_1 договорів поруки, поруку за якими Позивач просить визнати припиненою.
При зверненні до господарського суду з позовом потрібно усвідомлювати, що завданням господарського судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси власне порушені, а учасники цивільного обороту використовують господарське судочинство для такого захисту.
Апелянтом не доведено порушення його прав або охоронюваних законом інтересів, внаслідок акцептування кредиторських вимог Національного банку та існування укладених договорів поруки, враховуючи те, що:
- акціонером банку, якому належить 100 відсотків акцій банку є ТОВ «ІНВЕСТ- СЕРВІС»;
- Компанія Квіком Лімітед не є стороною укладених між Національним банком та ОСОБА_1 договорів поруки;
- Позивачем не надано доказів звернення до Компанії Квіком Лімітед з вимогами, в тому числі і, ОСОБА_1 .
Отже, враховуючи все вище наведене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову. 
Щодо викладеної у відзиві заяви відповідача 1 про пропуск позовної давності, місцевий господарський суд вірно зазначив, що за відсутності підстав для задоволення позову, відсутні підстави для вирішення питання про застосування позовної давності.
Стосовно доводів скаржника про порушення судом першої інстанції норм процесуального права та позбавлення позивача можливості (через відсутність відкладення розгляду справи) представити суду свої аргументи та доводи, Суд вказує наступне. 
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.07.2025 суд відклав підготовче засідання на 20.08.2025.
У судове засідання, призначене на 20.08.2025, представник Позивача не з`явився та подав клопотання про відкладення розгляду справи, обґрунтоване тим, що він перебуватиме у відпустці за межами України. Суд задовільнив таке клопотання та відклав підготовче засідання на 24.09.2025.
23.09.2025 представник Позивача повторно подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи на більш пізню дату, обґрунтовуючи його тим, що він перебував на стаціонарному лікуванні у період з 15.09.2025 по 22.09.2025 та внаслідок проведеної операції має суттєві обмеження для пересування.
Колегія суддів вараховує, що представник позивача не скористався своїм правом взяти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
У підготовчому засіданні, яке відбулося 24.09.2025, судом закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 15.10.2025.
В апеляційній скарзі апелянт посилаючись на положення ч. 6 ст. 183 ГПК України, вказує, що суд першої інстанції закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті в той саме день, при цьому за відсутності письмової згоди учасників справи на вчинення такої процесуальної дії.
Стосовно вказаного, слід зазначити, що згідно ч. 6 ст. 183 ГПК України якщо під час підготовчого судового засідання вирішені питання, зазначені у частині другій статті 182 цього Кодексу, за письмовою згодою всіх учасників справи, розгляд справи по суті може бути розпочатий у той самий день після закінчення підготовчого судового засідання.
У даному випадку, розгляд справи по суті не було розпочато у той самий день після закінчення підготовчого судового засідання.
Як вже вказано вище, у підготовчому засіданні, яке відбулося 24.09.2025, судом закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 15.10.2025.
Отже, положення вказаної статті в частині наявності письмової згоди учасників справи на розгляд справи по суті у той самий день після закінчення підготовчого судового засідання не підлягають застосуванню, а доводи скаржника щодо наведеного відхиляються судом.
У судове засідання 15.10.2025 представник Позивача знову не з`явився та подав клопотання про відкладення розгляду справи, з підстав перебування на стаціонарному лікуванні.
Як доказ свого лікування адвокат Маковей О. Г. подав до суду консультаційний висновок спеціаліста, датований 06.05.2025.
Судом розглянуто вказане клопотання та визнано доводи, наведені в ньому стосовно неможливості участі в судовому засіданні такими, що не підтверджуються належними та допустимими доказами, оскільки консультаційний висновок спеціаліста, копія якого долучена до клопотання, датований 06.05.2025, тоді-як судове засідання призначене на 15.10.2025.
За наведених обставин, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у судовому засіданні 15.10.2025, за відсутності представників Позивача.
Колегія суддів погоджується з такими висновком суду та вважає відсутніми підстави для відкладення розгляду справи.
До апеляційної скарги скаржником подана довідка-виписка із історії хвороби стаціонарного хворого № 626307, апелянт вказує, що було складено лікуючим лікарем лише 23 жовтня 2025 року, відтак у нього не було можливості подати цей документ разом із клопотанням, а так само і після 15 жовтня 2025 року, оскільки в цей день судовий розгляд було закінчено винесенням оскаржуваного рішення.
В зв`язку з наведеним вказаний документ додано до апеляційної скарги, із клопотанням про його долучення до матеріалів справи та визнання поважними причин його не подання в суд першої інстанції.
Колегією суддів не приймається вказаний доказ, оскільки згідно усталеного правового висновку Верховного Суду єдиний винятковий випадок, коли можливе прийняття судом, у тому числі апеляційної інстанції, доказів з порушеннями встановленого процесуальним законом порядку, - це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії з причин, що не залежали від нього, тягар доведення яких покладений на учасника справи (у даному випадку - скаржника).
Подібні за змістом висновки викладено Верховним Судом, зокрема, у постановах від 18.06.2020 у справі № 909/965/16, від 26.02.2019 у справі №913/632/17, від 13.01.2021 у справі №10/Б-921/1442/2013.
При цьому, така обставина, як відсутність існування доказів на момент прийняття рішення суду першої інстанції, взагалі виключає можливість прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів у порядку статті 269 ГПК України незалежно від причин неподання позивачем таких доказів. Навпаки, саме допущення такої можливості судом апеляційної інстанції матиме наслідком порушення вищенаведених норм процесуального права, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність правозастосування, а отже системність та послідовність у діяльності відповідних органів, насамперед судів.
Такий висновок наведено у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 911/3250/16, від 16.04.2024 у справі № 922/331/23.
Одночасно колегія суддів враховує наступне.
У даній справі судові засідання неодноразово відкладались саме за клопотаннями представника Позивача. 
Час між судовим засіданнями був достатній для того, щоб представник Позивача звернувся до Господарського суду міста Києва з клопотанням про розгляд справи в режимі відеоконференції або для здійснення позивачем заміни представника, враховуючи неможливість участі попереднього в судових засіданнях протягом тривалого часу.
З огляду на наведене, доводи скаржника про порушення місцевим господарським судом норм процесуального права не знайшли свого підтвердження. 
З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду прийнято з повним, всебічним та об`єктивним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим, правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.
Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання покладаються на позивача (апелянта).
Керуючись ст.ст. 240, 269, 275, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Компанії Квікком Лімітед (Quickcom Limited) залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 15.10.2025 у справі №910/15626/24 - без змін.
2. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на її заявника - позивача у справі.
3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена: 14.04.2026 року.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко 

Судді М.А. Барсук

М.А. Руденко