Справа № 345/3506/24 
Провадження № 22-ц/4808/331/26 
Головуючий у 1 інстанції Кардаш О. І. 
Суддя-доповідач Василишин Л. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 лютого 2026 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі:
головуючої (суддя-доповідач):  Василишин Л. В.,
суддів:     Максюти І. О., Томин О. О.,
секретаря     Шемрай Н.Б.
за участю представника апелянта адвоката Савчука Р.Р.
представника ОСОБА_1 адвоката Іваніва О.Б.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 – адвоката Савчука Романа Романовича на ухвалу Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 22 грудня 2025 року, постановлену у складі судді Кардаш О. І. в м. Калуші, у справі за заявою ОСОБА_2 про перегляд ухвали Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 28 травня 2025 року за нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя та за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,-
в с т а н о в и в:
Короткий зміст заяви про перегляд ухвали суду за нововиявленими обставинами
У жовтні 2025 року представник ОСОБА_2 – адвокат Савчук Р. Р. звернувся до суду із заявою про перегляд ухвали Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 28 травня 2025 року за нововиявленими обставинами.
В обґрунтування заяви зазначав, що у провадженні Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області перебувала справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя та за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.
Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 28 травня 2025 року визнано укладену між сторонами мирову угоду, за умовами якої:
визнано за ОСОБА_2 вцілому право особистої приватної власності на:
- транспортний засіб марки Opel Zafira, р.н. НОМЕР_1 , 2013 р.в.;
- земельну ділянку кадастровий номер 2622886603:03:001:0039 площею 1,45 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в с. Довжка Калуського району Івано-Франківської області;
визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 3125569226060;
визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 3125569226060;
визнано за ОСОБА_1 в цілому право особистої приватної власності на:
- квартиру АДРЕСА_2 ;
- земельну ділянку кадастровий номер 2610400000:08:008:0008 площею 0,0086 га для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, яка розташована по АДРЕСА_3 ;
- гараж № З-12, який розташований по АДРЕСА_3 .
У п. 8 угоди сторони погодили, що будь-яких претензій майнового чи немайнового характеру щодо предмету спору, з моменту укладення мирової угоди вони не мають. Окрім цього, п. 15 угоди сторони підтвердили, що з моменту укладення мирової угоди не мають жодних претензій щодо майна, зазначеного в цій угоді, а також щодо майна, яке зареєстроване за кожною із сторін, але не вказане в цій угоді. Тобто, між сторонами врегульовано всі питання майнового характеру щодо спільного майна подружжя. Незважаючи на це, у жовтні 2025 року ОСОБА_2 довідалась, що в провадженні Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області перебуває справа № 345/4467/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя. З матеріалів вказаної справи встановлено, що підставою нового позову ОСОБА_1 стало те, що він начебто за час зареєстрованого шлюбу із ОСОБА_2 , а саме протягом 2014-2018 років переказував їй на рахунок грошові кошти, що є спільною сумісною власністю подружжя. Тому, з огляду на таке просить стягнути 1/2 частину вказаних коштів в сумі 23 672,50 Євро.
Отже, наявність у ОСОБА_1 майнових претензій щодо стягнення грошових коштів із ОСОБА_2 , про які він свідомо не заявив під час розгляду цієї справи, є істотною для справи обставиною, яка не була встановлена судом та не була і не могла бути відома ОСОБА_2 на час розгляду справи. З урахуванням того, що зазначена обставина позбавляє позивачку того, на що вона розраховувала під час укладення мирової угоди, вона підлягає визнанню нововиявленою обставиною.
На підставі викладеного, представник ОСОБА_2 – адвокат Савчук Р. Р. просив скасувати ухвалу Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 28 травня 2025 року у справі № 345/3506/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя та за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та постановити нову ухвалу, якою відмовити у визнанні мирової угоди від 28 травня 2025 року у справі №345/3506/24 та продовжити розгляд справи.
Короткий зміст оскаржуваного судового рішення 
Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 22 грудня 2025 рокувідмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд ухвали Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області у справі № 345/3506/24 від 28 травня 2025 року за нововиявленими обставинами.
В обґрунтування ухвали суд зазначив, що наявність нових майнових претензій ОСОБА_1 до ОСОБА_2 не є нововиявленою обставиною у цій справі. Водночас суд вказав, що ухвала від 28 травня 2025 року, якою затверджено мирову угоду між сторонами, може враховуватися під час розгляду нового позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.
Короткий зміст та узагальнюючі доводи апеляційної скарги
Представник ОСОБА_2 – адвокат Савчук Р. Р. на ухвалу суду подав апеляційну скаргу, в якій посилається на її незаконність.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу, не врахував, що у разі обізнаності ОСОБА_2 про наявність майнових претензій з боку ОСОБА_1 на суму понад 23 000 євро умови мирової угоди, затвердженої ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 28 травня 2025 року, були б іншими, або ж така мирова угода взагалі не була б нею укладена, оскільки ОСОБА_2 пішла на істотні майнові поступки саме з метою остаточного припинення спору між сторонами.
Наявність зазначених майнових претензій, які фактично існували на час розгляду цієї справи, однак були заявлені ОСОБА_1 лише після набрання законної сили ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 28 травня 2025 року, є істотною обставиною, що свідчить про наявність підстав для перегляду ухвали суду за нововиявленими обставинами.
Крім того, суд першої інстанції не надав оцінки тому факту, що ОСОБА_1 , маючи банківські виписки за 2017–2020 роки та за січень 2025 року, умисно не надав їх суду під час розгляду цієї справи, чим допустив зловживання процесуальними правами.
Висновок суду про те, що наведене свідчить про наявність нового спору, є помилковим, оскільки такий спір ґрунтується виключно на фактах і доказах, які існували на момент укладення сторонами мирової угоди та її затвердження судом, а отже, мали бути враховані під час загального поділу майна подружжя.
Враховуючи викладене представник апелянтки просить скасувати оскаржувану ухвалу суду та постановити нове судове рішення, яким заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами задовольнити, скасувати ухвалу Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 28 травня 2025 року у справі № 345/3506/24 за позовом ОСОБА_2 до Куцука А. О. та за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, відмовити у затвердженні мирової угоди та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Позиція інших учасників справи
ОСОБА_1 своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що відповідно до частини третьої статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції в апеляційному порядку.
Заяви (клопотання) учасників справи
У судовому засіданні представник апелянтки ОСОБА_2 – адвокат Савчук Р. Р. підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити.
Представник ОСОБА_1 – адвокат Іванів О. Б. заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, просив оскаржувану ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
Позиція Івано-Франківського апеляційного суду
Згідно зі статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.
Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права
Рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами. Підставами для такого перегляду є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи (частина перша та пункт 1 частини другої статті 423 ЦПК України).
Частиною другою статті 423 ЦПК України визначено, що підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.
Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом. При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову (частина четверта, п`ята статті 423 ЦПК).
Процедура перегляду остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами не є тотожною новому розгляду справи та не передбачає повторної оцінки всіх доводів сторін. Суд має переглянути раніше ухвалене рішення лише в межах нововиявлених обставин. Підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення, постанови чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки її учасники не знали про цю обставину та, відповідно, не могли підтвердити її у суді. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами спрямований не на усунення судових помилок, а на перегляд судового рішення у вже розглянутій справі з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення такого рішення (постанова Великої Палати Верховного Суду у справі № 19/028-10/13 від 30 червня 2020 року (пункти 7.4-7.5)).
Верховний Суд неодноразово звертав увагу, що нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи, існували на час її розгляду, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Питання про те, які обставини вважати істотними, є оціночним. Суд вирішує його у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення так, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.
Нововиявленими є обставини, які: входять до предмета доказування у відповідній справі; обґрунтовують вимоги або заперечення сторін; можуть вплинути на висновки суду про права й обов`язки її учасників або мають інше істотне значення для правильного вирішення спору; існували на час розгляду справи, рішення в якій переглядається; спростовують фактичні дані, покладені в основу такого рішення; не були встановлені, коли суд ухвалював це рішення; не були та не могли бути відомі на час розгляду справи особі, яка звертається із заявою про перегляд рішення; стали відомими тільки після його ухвалення.
Не є нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці доказів, які вже оцінив суд у процесі розгляду справи. Крім того, судове рішення не можна переглядати у зв`язку з нововиявленими обставинами у разі, якщо обставини, передбачені частиною другою статті 423 ЦПК, відсутні, а також якщо ці обставини були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи.
Не належать до нововиявлених нові обставини, які виникли або змінилися після ухвалення судом рішення, доказ, який підтверджує обставини, що виникли після рішення, або нове обґрунтування позовних вимог чи заперечень проти позову. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювали суди під час розгляду справи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 752/4995/17). 
Як на нововиявлену обставину представник ОСОБА_2 – адвокат Савчук Р. Р. посилався на те, що після укладення сторонами мирової угоди та затвердження її судом, ОСОБА_1 подав новий позов про поділ майна подружжя – грошових коштів. Наявність у ОСОБА_1 майнових претензій щодо стягнення грошових коштів із ОСОБА_2 , про які він свідомо не заявив під час розгляду цієї справи, на думку представника Куцук Н. І., є нововиявленою обставиною, яка не була встановлена судом та не була і не могла бути відома ОСОБА_2 на час розгляду справи. 
Відмовляючи у задоволенні заяви про перегляд ухвали Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області у справі № 345/3506/24 від 28 травня 2025 року за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції виходив із того, що обставини, викладені представником ОСОБА_2 – адвокатом Савчуком Р. Р. у заяві, не є нововиявленими у розумінні пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України та не можуть бути підставою для скасування судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами. 
Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції. 
Так, спір між сторонами у цій справі виник щодо рухомого та нерухомого майна. Водночас грошові кошти, які ОСОБА_1 просить визнати спільним майном подружжя у новому позові, не були предметом судового розгляду; обставини щодо їх правового режиму та набуття судом не досліджувалися і не встановлювалися під час вирішення цієї справи.
Отже, зазначені кошти не входили до предмета доказування у справі, а тому сам факт пред`явлення нового позову щодо їх поділу не може бути підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, оскільки таким способом не допускається перегляд рішення у зв`язку із заявленням нових вимог, які раніше не були предметом судового розгляду.
Як правильно зазначив суд першої інстанції, обставини, встановлені в ухвалі, яку представник ОСОБА_2 просить переглянути за нововиявленими обставинами, можуть бути враховані судом під час розгляду позову ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, пред`явленого після постановлення відповідної ухвали, однак це не створює правових підстав для її перегляду в порядку, передбаченому статтею 423 ЦПК України.
За таких обставин доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду та не свідчать про порушення судом норм процесуального права, які могли б бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали.
Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, апеляційний суд уважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу – без змін.
Керуючись статтями 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 – адвоката Савчука Романа Романовича залишити без задоволення.
Ухвалу Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 22 грудня 2025 рокузалишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 04 березня 2026 року.

Суддя-доповідач:        Л. В. Василишин 
Судді:         І. О. Максюта
О. О. Томин