справа № 492/311/26
провадження 3/492/93/26

ПОСТАНОВА
Іменем України
06 березня 2026 року м.Арциз

Суддя Арцизького районного суду Одеської області Гусєва Н.Д., 
розглянувши справу про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Оксамитне Болградського району Одеської області, громадянина України, військовослужбовця, солдата дизеліста-електрика відділення матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ,
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 172-20 Кодексу України про адміністративне правопорушення, - 
встановила:
01 березня 2026 року, приблизно о 04 год. 50 хв. ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем за контрактом, в умовах особливого періоду, а саме воєнного стану, під час проходження військової служби перебував на розрахунку радіолокаційної станції під час виконання бойового завдання військової частини НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з яким огляд проведено за допомогою газоаналізатора для контролю вмісту алкоголю у видихуваному повітрі «Drager» № 00750, тест від 01 березня 2026року, відповідно до якого в організмі ОСОБА_1 виявлено вміст алкоголю в кількості 2.08 ‰, чим порушив вимоги статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, за що передбачена відповідальність за частиною 3 статті 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, у судове засідання не з`явився, але до суду від нього надійшло клопотання, згідно з яким просив про розгляд справи за його відсутності, свою провину у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення визнав повністю.
Суддя, відповідно до частини 1 статті 268 КУпАП, вважає за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_1  за наявними у справі про адміністративне правопорушення письмовими доказами, враховуючи скорочені строки розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачені статтею 277 КУпАП.
Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення, дослідивши матеріали справи, суддя дійшла висновку, що притягуваний ОСОБА_1 своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а його вина у вчиненні зазначеного правопорушення підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами: протоколом про військове адміністративне правопорушення серії ОД/1913 № 2 від 02 березня 2026 року; висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з яким огляд проведено за допомогою газоаналізатора для контролю вмісту алкоголю у видихуваному повітрі «Drager» № 00750, тест від 01 березня 2026 року, відповідно до якого в організмі ОСОБА_1 виявлено вміст алкоголю в кількості 2.08 ‰; витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 11 листопада 2024 року; поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ; поясненнями самого притягуваного ОСОБА_1 , який під час складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення дав пояснення про те, що він 01 березня 2026 року під час перебування на розрахунку радіолокаційної станції вжив алкогольні напої.
Згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до положень статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Згідно з положеннями статті 245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Оцінка доказів відповідно до статті 252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення окрім іншого, повинен вирішити чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.
Відповідно до роз`яснень, що викладені у пунктах 24, 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» (із змінами та доповненнями), судам роз`яснено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. 
Отже, судовий розгляд справи повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, поваги до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.
Відповідно до положень статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції відеозапису, а також іншими документами.
Згідно з частиною 1 статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. 
За змістом статті 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння підлягають оглядові на стан алкогольного сп`яніння. 
Визначення «особливого періоду» наведено у статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Так, це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Востаннє (відносно часу вчинення правопорушення) відповідно до Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався та діяв під час вчинення ОСОБА_1 вказаного адміністративного правопорушення.
Частина 3 статті 172-20 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема, за розпивання алкогольних напоїв військовослужбовцями під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані в умовах особливого періоду. 
В статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України», статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (ЄСПЛ) зазначено, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.
В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.
Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.
Суддею встановлено, що досліджені у судовому засіданні докази послідовні і логічні, тому не викликають сумнівів у правильності їхнього розуміння, з приводу яких вони отримані, добровільності та істинності позиції, оскільки вони достатньо вагомі (переконливі), чіткі (точні), узгоджені між собою (без суперечностей), а тому достовірні і відповідають критеріям якості доказів, встановленим пунктом 150 рішення ЄСПЛ в справі «Нечипорук і Йонкало проти України».
У судді не виникає сумнівів щодо переконливості доказів, узятих в цілому по справі по адміністративне правопорушення, з яких вбачається, що 01 березня 2026 року приблизно о 04 год. 50 хв. ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем за контрактом, в умовах особливого періоду, а саме воєнного стану, під час проходження військової служби перебував на розрахунку радіолокаційної станції під час виконання бойового завдання військової частини НОМЕР_1  у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з яким огляд проведено за допомогою газоаналізатора для контролю вмісту алкоголю у видихуваному повітрі «Drager» № 00750, тест від 01 березня 2026 року, відповідно до якого в організмі ОСОБА_1 виявлено вміст алкоголю в кількості 2.08 ‰.
Суддею встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення повністю відповідає вимогам статті 256 КУпАП, а тому визнає його допустимим доказом, який підтверджує винуватість ОСОБА_1 .
Всебічно, повно і об`єктивно з`ясувавши обставини справи про адміністративне правопорушення, проаналізувавши усі фактичні дані, оцінивши докази в їх сукупності, суддя дійшла висновку, що ОСОБА_1 , порушуючи вимоги статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, які передбачають, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби, знаходився під час виконання військового обов`язку в стані алкогольного сп`яніння.
Суддя дійшла висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 172-20 Кодексу України про адміністративне правопорушення, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні, повністю доведена матеріалами справи про адміністративні правопорушення та підтверджена доказами, дослідженими судом.
При накладенні адміністративного стягнення ОСОБА_1 , суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його провини, майнове становище та обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність. 
Обставин, які відповідно до статей 34, 35 КУпАП пом`якшують, обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за вчинене ним адміністративне правопорушення, суддею встановлено не було.
Також, суддя, при накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 враховує, що його протиправні дії могли потягнути за собою тяжкі наслідки.
Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення на правопорушника ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення, дотримуючись принципу співвідношення між тяжкістю вчиненого адміністративного правопорушення та заходом державного примусу, враховуючи умови та характер вчиненого адміністративного правопорушення, особу правопорушника: вік, соціальне положення, ступінь його провини та ставлення до вчиненого, відсутність обставин пом`якшуючих, обтяжуючих відповідальність під час вчинення вказаного адміністративного правопорушення, суддя дійшла висновку, що для виправлення ОСОБА_1 , а також для припинення вчинення ним нових правопорушень буде недоцільним застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді арешту з утриманням на гауптвахті, а цілі адміністративного стягнення будуть досягнуті при накладенні на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в межах мінімального розміру, передбаченого санкцією частини 3 статті 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Разом з тим, суддя також вважає, що в даному випадку таке стягнення, як штраф, буде достатнім та таке стягнення повністю досягне мети його застосування.
Відповідно до пункту 12 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються військовослужбовці у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків, у зв`язку з чим ОСОБА_1 , який є військовослужбовцем та вчинив правопорушення під час проходження військової служби, підлягає звільненню від сплати судового збору під час розгляду справи з ухваленням постанови про накладення адміністративного стягнення.
Керуючись статтями 172-20, 221, 283, 284, 303 Кодексу України про адміністративні правопорушення, пунктом 12 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», суддя, -
постановила: 
ОСОБА_1  визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення за частиною 3 статті 172-20 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок в дохід держави. 
Звільнити  ОСОБА_1 , від сплати судового збору на підставі пункту 12 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір».
Роз`яснити ОСОБА_1 , що у разі несплати штрафу у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення йому копії наявної постанови, постанова про накладення штрафу буде надіслана для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем його проживання, роботи, служби або за місцезнаходженням його майна де у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з ОСОБА_1 буде стягнуто подвійний розмір штрафу, визначений у даній постанові про стягнення штрафу та витрати на облік зазначеного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Арцизький районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.
Постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає виконанню з моменту її винесення та підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з моменту її винесення. В разі ж оскарження постанови перебіг строку давності звернення її до виконання зупиняється до розгляду скарги.

Суддя Арцизького районного суду 
Одеської області      Гусєва Н.Д.