Є.у.н.с.512/173/26
Провадження № 3/512/123/26
с-ще Саврань
"16" квітня 2026 р.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Суддя Савранського районного суду Одеської області Брюховецький О.Ю. розглянувши матеріали справ про притягнення до адміністративної відповідальності, які надійшли від Сектору поліцейської діяльності № 2 Відділу поліції № 1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючої у Центрі надання адміністративних послуг Савранської селищної ради Одеської області, завідувачем сектору паспортизації та реєстрації місця проживання, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтею 122-4 та статтею 124 КУпАП, – 

ВСТАНОВИВ:

 
11.03.2026 до Савранського районного суду Одеської області надійшли матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності стосовно ОСОБА_1 ,яка згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 608557 від 07.03.2026 притягується до адміністративної відповідальності за статтею 122-4 КУпАПдалі протокол про адміністративне правопорушення.
Крім того, 11.03.2026 до Савранського районного суду Одеської області надійшли матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності стосовно ОСОБА_1 ,який згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №608567 від 07.03.2026 притягується до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАПдалі протокол про адміністративне правопорушення.
Опис обставин, установлених під час розгляду справи. 
ОСОБА_1 07.03.2026 близько 12 години 47 хвилин в с-щі Саврань по вулиці Героїв України, 14 керуючи автомобілем Nssan Qashqai, державний номерний знак НОМЕР_1 , після скоєння дорожньо-транспортної пригоди, а саме наїзду на домашнього улюбленця (кота) залишила місце дорожньо-транспортної пригоди, за вищевказаною адресою. Своїми діями ОСОБА_1 порушила пункт 2.10-а ПДР та вчинила адміністративне правопорушення за що передбачена відповідальність за статтею 122-4 КУпАП.
Крім того, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №608567 від 07.03.2026 вбачається, що ОСОБА_1 07.03.2026 близько 12 години 47 хвилини в с-щі Саврань по вулиці Героїв України, 14, керуючи автомобілем Nssan Qashqai, державний номерний знак НОМЕР_1 , не була уважною, не стежила за дорожньою обстановкою, внаслідок чого здійснила наїзд на домашнього улюбленця (кота), який раптово вибіг на проїзну частину внаслідок чого і здійснився наїзд, після чого ОСОБА_1 залишила місце дорожньо-транспортної пригоди, чим порушила пункт 2.3.б та 2.10.а правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за статтею 124 КУпАП.
Слухання справи призначено на 02.04.2026.
30.03.2026 до суду надійшла заява представника ОСОБА_1 – адвоката Ігнатьєвої І.В., яка діє на підставі ордеру на надання правничої допомоги серія ВН №1680919 від 23.03.2026 про вступ до справи та ознайомлення з матеріалами справи (а.с.11).
01.04.2026 до суду надійшло клопотання представника ОСОБА_1 – адвоката Ігнатьєвої І.В. про відкладення розгляду справи у зв`язку з відрядженням (а.с.17 а).
Слухання справи відкладено на 16.04.2026.
Того ж дня, через систему «Електронний суд» до суду надійшла заява представника ОСОБА_1 – адвоката Ігнатьєвої І.В. про об`єднання справ про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 122-4 та 124 КУпАП в одне провадження (а.с.25-26).
Згідно з вимогами частини 2 статті 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.
Розглянувши вказане клопотання, суд виходячи з положень статті 36 КУпАП, а також те, що вказані правопорушення пов`язані між собою (випливають з однієї події), з метою забезпечення своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, задовольнив клопотання адвоката та об`єднав матеріали справ в одне провадження.
Враховуючи викладене, постановою Савранського районного суду Одеської області від 16.04.2026 вказані справи про адміністративні правопорушення було об`єднано в одне провадження за унікальним номером 512/173/25, провадження № 3/512/123/26.
16.04.2026 до суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про розгляд справи за її відсутності (а.с.19-20). Крім того, 16.04.2026 ОСОБА_1 подала до суду письмове пояснення в якому зазначила, що 07.03.2026, керуючи автомобілем, застосувала екстрене гальмування через раптову появу кота на проїзній частині. Крім того, ОСОБА_1 вказала, що наїзду на тварину не відчула, після зупинки кіт самостійно побіг далі, а видимих пошкоджень майна чи шкоди здоров`ю будь-кого спричинено не було. Оскільки за змістом пункту 1.10 ПДР подія не мала наслідків у вигляді загибелі, поранення людей чи матеріальних збитків, ОСОБА_1 вважає, що факт дорожньо-транспортної пригоди відсутній, а отже в її діях немає складу правопорушення, передбаченого статтею 122-4 КУпАП. Просила закрити провадження на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП (а.с.23-24).
Захисник ОСОБА_1 – адвокат Ігнатьєва І.В. в судовому засіданні повністю підтримала доводи, викладені у письмових поясненнях ОСОБА_1 . Додатково зазначила, що твердження про наявність матеріальної шкоди внаслідок наїзду на тварину, власником якої нібито є ОСОБА_2 , є необґрунтованими. Адвокат звернула увагу суду на те, що наданий потерпілою особою ветеринарний паспорт на кота був оформлений вже після події, що сталася 07.03.2026. Це свідчить про намагання штучно створити доказову базу належності тварини конкретній особі та підтвердити факт її існування лише після інциденту. Щодо статусу ОСОБА_2 як потерпілої в цій справі захисник Ігнатьєва І.В. не заперечувала.
Крім того, захисник наголосила, що відповідно до чинного законодавства власник тварини зобов`язаний забезпечувати безпеку оточуючих та самої тварини, не допускаючи її безконтрольного виходу на проїзну частину. Таким чином, поява кота на дорозі стала наслідком неналежного нагляду з боку ОСОБА_2 за своєю домашньою твариною, що створило аварійну ситуацію для водія ОСОБА_1 . 
Разом з тим, у судовому засіданні представник ОСОБА_1 — адвокат Ігнатьєва І.В. просила закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 за статтями 122-4 та 124 КУпАП на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП. Свою позицію обґрунтувала тим, що в діях її підзахисної відсутній склад адміністративного правопорушення.
Потерпіла особа ОСОБА_2 в судовому засіданні вказала, що 07.03.2026 дійсно не забезпечила безпеку своєї домашньої тварини та не здійснювала за нею безпосередній контроль у момент події. Про факт наїзду на кота вона дізналася пізніше, переглянувши записи з камер відеоспостереження. Після інциденту її син звернувся по допомогу до ветеринарного центру «Айболит», де у тварини було діагностовано перелом тазобедреної кістки та пошкодження капсули. На підтвердження завданих матеріальних збитків ОСОБА_2 надала суду чеки на суму 730,00 грн. та 19330,00 грн. (всього 20 060,00 грн). ОСОБА_2 в судовому засіданні зазначила, що внаслідок події тварина зазнала значних страждань, а вона - суттєвих фінансових витрат на її лікування. У зв`язку з цим, потерпіла просила суд об`єктивно розглянути всі обставини справи та встановити справедливість, забезпечивши захист її прав як власника тварини, що постраждала внаслідок дій водія.
Взявши до уваги письмові пояснення ОСОБА_1 , заслухавши пояснення захисника останньої - адвоката Ігнатьєвої І.В., потерпілої особи – ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.
За змістом частини 1 статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.
За змістом статті 252 КУпАП, суддя має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Матеріали справи містять наступні докази:
протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 608557 від 07.03.2026;
схема місця дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 07.03.2026 о 12 годині 47 хвилин по вулиці Героїв України, с-ще Саврань Подільського району Одеської області (а.с.3);
заява ОСОБА_2 від 07.03.2026 про прийняття мір до водія автомобіля Nssan Qashqai, державний номерний знак НОМЕР_1 , який збив домашню тварину (кота білої масці на кличку Білка та поїхав у невідомому напрямку (а.с.4, 32);
письмові пояснення ОСОБА_2 від 07.03.2026 з яких вбачається, що 07.03.2026 вона з відео камер спостереження побачила як водій автомобіля Nssan Qashqai, державний номерний знак НОМЕР_1 збив її домашнього улюбленця кота на кличку Білка. Крім того, ОСОБА_2 зазначила що водій зазначеного автомобіля на декілька секунд зупинився, а потім поїхав у невідомому напрямку. Також ОСОБА_2 вказала, її син повіз кота в ветеринарну клініку в м.Умань (а.с.5, 33);
письмові пояснення ОСОБА_1 від 07.03.2026 згідно яких вбачається, що вона дійсно керувала автомобілем Nssan Qashqai, державний номерний знак НОМЕР_1 близько 12 години 00 хвилин по вул.Героїв України. Крім того, ОСОБА_1 вказала, що зненацька на проїзну частину вибіг кіт білого кольору і вона не встигла скерувати і здійснила наїзд на кота. Також, ОСОБА_1 вказала, що загальмувала та побачила в дзеркало заднього виду як кіт побіг на інший бік дороги, тому поїхала у своїх справах (а.с.6, 34); 
рапорт поліцейського з РПП СПД №2 ВП №1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області сержанта поліції Гуліки С.Ю. від 09.03.2026 з якого вбачається, що 07.03.2026 о 12 годині 47 хвилин в смт Саврань по вул. Героїв України, 4, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем NISSAN QASHQAI державний номерний знак НОМЕР_2 , проявила неуважність до дорожньої обстановки та допустила наїзд на домашню тварину (кота), чим порушила вимоги п. 2.3.б ПДР України. Після скоєння дорожньо-транспортної пригоди водій, в порушення вимог п. 2.10.а ПДР України, не зупинила транспортний засіб та залишила місце події (а.с.7, 35);
свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (а.с.8, 36);
страховий поліс (9, 37);
характеристика з місця роботи на ОСОБА_1 (а.с.21-22);
протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 608567 від 07.03.2026 (а.с.30);
схема місця дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 07.03.2026 о 12 годині 47 хвилин по вулиці Героїв України, с-ще Саврань Подільського району Одеської області (а.с.31);
копія паспорту на тварину (кота) породи метис на кличку Білка, власником якого зазначена ОСОБА_2 (а.с.53-54);
копії товарних чеків з ветеринарного центру «Айболит» на суму 730,00 грн. та 19930,00 грн. (а.с.55, 56);
копія з рекомендаціями для лікування з ветеринарного центру «Айболит» м.Умань (а.с.57).
Також за клопотанням потерпілої ОСОБА_2 в судовому засіданні було досліджено відеозапис з камери відеоспостереження, що містився на мобільному телефоні потерпілої, який містить момент наїзд автомобіля тварини.
Щодо кваліфікації інкримінованого правопорушення за статтею 124 КУпАП суд зазначає наступне.
Згідно з положеннями статті 9 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження», особа, яка супроводжує тварину, зобов`язана забезпечити: зокрема, безпеку дорожнього руху при проходженні з домашньою твариною біля транспортних шляхів і при їх переході шляхом безпосереднього контролю за її поведінкою. При супроводженні домашніх тварин не допускається залишати їх без нагляду.
Відповідно до частини 1 статті 180 ЦК України тварини є особливим об`єктом цивільних прав. На них поширюється правовий режим речі, крім випадків, встановлених законом.
Статтею 179 ЦК України встановлено, що річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки.
Відповідно до статті 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.
Згідно частини статті 1 Закону України «Про ветеринарну медицину та благополуччя тварин» власник тварини - фізична або юридична особа, яка здійснює догляд за твариною, що належить їй на праві власності, і несе відповідальність згідно із законом за стан та дії тварини.
Приписами частини 3 статті 49 Закону України «Про ветеринарну медицину та благополуччя тварин» встановлено, що для ідентифікації тварини видається ветеринарний паспорт, що містить інформацію про власника тварини, опис тварини, відомості про її маркування, стан здоров`я, діагностику, вакцинацію, лікування, інші протиепізоотичні заходи щодо тварини, а також ветеринарно-санітарний стан господарства, в якому вона утримується.
Згідно з ветеринарним паспортом, власником кота на ім`я Білка породи Метис є ОСОБА_2 .
При цьому оформлення ветеринарного паспорта лише після ДТП достеменно не свідчить про те, що тварину не можна характеризувати як власність, а її власника — як потерпілого у межах справи, оскільки розбіжність між фактичним володінням та юридичним титулом не виключає право власності на річ.
У відповідності до роз`яснень, які містяться в частині другій пункту 19 постанови Пленуму Верховного суду України від 01.11.1996 року №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини.
Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Стаття 124 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Згідно з пунктом Правил дорожнього руху України 2.3.б вбачається, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
В силу пункту 2.10. а Правил дорожнього руху України встановлено, що у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.
Відповідно до статті 1 Правил дорожнього руху України учасник дорожнього руху особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин, велосипедист, а також особа, яка рухається в кріслі колісному; дорожньо- транспортна пригода це подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки.
Враховуючи викладене судом встановлено, що кіт не є учасником дорожнього руху, а його власник зобов`язаний дотримуватися правил утримання та вигулу тварин. Оскільки поведінка тварини не завжди є контрольованою, власник має забезпечувати як безпеку самого кота, так і безпеку дорожнього руху.
Кіт потерпілої особи не перебував під належним контролем, оскільки знаходився на вулиці без нагляду.
Крім того, суд, погоджується з доводами представника ОСОБА_1 - адвоката Ігнатьєвої І.В. щодо порушення власником тварини правил її утримання.
Відповідно до пункту 7.7 «б» Правил дорожнього руху України, особам, які керують тваринами, забороняється залишати їх на смузі відведення дороги без нагляду.
Крім того, згідно зі статтею 9 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження», особа, яка утримує домашню тварину, зобов`язана супроводжувати її поза межами місця її постійного утримання та забезпечувати безпеку людей, інших тварин і майна.
Вказаною нормою Закону покладено обов`язок на власників тварин щодо забезпечення безпеки дорожнього руху при проходженні з домашньою твариною біля транспортних шляхів і при їх переході. 
У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 фактично не забезпечила належний вигул та контроль за належною їй твариною (котом), що призвело до раптової появи останньої на проїзній частині дороги. Така безконтрольна поведінка тварини створила перешкоду для руху водія ОСОБА_1 , яка, з метою уникнення наїзду, була змушена застосувати екстрене гальмування.
Матеріалами справи не підтверджено, що кіт належав до предметів дорожньої обстановки або перебував на проїжджій частині вулиці у полі зору водія та що той взагалі міг бачити вказаного кота. Таким чином не підтверджено обставини наявності обов`язку водія враховувати наявність вказаного кота у якості перешкоди чи предмету дорожньої обстановки, зменшити швидкість руху та зупинятись з метою уникнення зіткнення. Також не підтверджено того, що ОСОБА_1 вчинила будь-які дії для наїзду на кота або того, що вона могла уникнути наїзду, але не вчинила цього.
Суд встановив, що додана до справи схема дорожньо-транспортної пригоди не містить інформації про розташування припаркованого автомобіля та проїжджаючого велосипеду під час наїзду на тварину. Не надано доказів того, що за вказаних обставин водій міг завчасно виявити перешкоду (враховуючи габарити кота у співвідношенні до технічних характеристик транспортного засобу), а також того, що водій мав технічну можливість уникнути наїзду на тварину.
Разом з тим, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що наїзд було вчинено внаслідок порушення водієм вимог пункту 2.3. б Правил дорожнього руху України зазначених в протоколі №608567. 
Також відсутні докази того, що водій не обрав швидкість, що дозволяла безпечно керувати автомобілем та адекватно реагувати на розвиток подій на проїзній частині.
При цьому суд звертає увагу, що об`єктивних даних про швидкість руху автомобіля Nssan Qashqai суду не надано, а оцінка його швидкості зроблена учасниками справи на підставі власних почуттів.
Водій в письмових поясненнях вказала, що під час руху вона помітила кота, який раптово та зненацька вибіг на проїзну частину безпосередньо перед автомобілем. Через малу відстань та фактор раптовості водій не встигла вчасно зреагувати, щоб уникнути зіткнення.
У матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б спростовували ці свідчення або вказували на те, що водій мала технічну можливість вжити заходів для запобігання наїзду в момент виникнення небезпеки.
Суд звертає увагу, що ОСОБА_1 не ставиться у вину перевищення встановленої на даній ділянці дороги швидкості руху та зазначає про відсутність належних доказів порушення особою ПДР під час руху, зокрема, того, що водій був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою та/або не реагував на її зміну або відволікався від керування транспортним засобом у дорозі.
Отже, матеріали справи не містять будь-яких доказів про порушення швидкісного режиму чи інших правил дорожнього руху ОСОБА_1 , чи то доказів об`єктивної можливості водія уникнути зіткнення з твариною, яка раптово вибігла на проїжджу частину. Крім того, матеріали справи не містять доказів, про встановлення відповідних знаків на даній ділянці дороги, які б попереджали водія про наявність такої небезпеки тощо.
Таким чином, суд встановив, що дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті перебігання котом проїжджої частини, однак в діях ОСОБА_1 не вбачається складу правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, так як в судовому засіданні встановлено, що зіткнення відбулося на полосі руху ОСОБА_1 , рух кота, вигул якого здійснювався без повідка був неочікуваним для водія, що не дало водієві об`єктивної можливості виявити перешкоду та зреагувати на зміну дорожньої обстановки. Таким чином, враховуючи вищезазначене, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутні об`єктивні ознаки за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням, передбаченим статтею 124 КУпАП.
Отже наявність причинного зв`язку між діями ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом та збиттям тварини судом не встановлено, а вказане збиття виникло внаслідок обставин, що не були створені учасниками події умисно та виникли випадково. Факт порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху (не вибрала безпечну швидкість руху, не зменшила швидкість, щоб зупинитись), що спричинило наїзд на тварину, вказаний в протоколі про адміністративне правопорушення, яким визначено межі судового розгляду, не знайшов свого підтвердження під час дослідження у судовому засіданні, оскільки не підкріплений належними доказами.
Відтак, суд вважає, що провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП, необхідно закрити на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП, за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.
Щодо кваліфікації інкримінованого правопорушення за статтею 122-4 КУпАП суд зазначає наступне.
Розглядаючи питання про взаємозв`язок правопорушень, передбачених статтею 124 та статті 122-4 КУпАП, суд зазначає, що закриття провадження у справі за статтею 124 КУпАП на підставі статті 247 КУпАП не є автоматичною підставою для закриття провадження за статтею 122-4 КУпАП.
Даний висновок ґрунтується на наступному. 
Об`єктивна сторона статті 124 КУпАП полягає у порушенні правил дорожнього руху, що призвело до матеріальних збитків. 
Об`єктивна сторона статті 122-4 КУпАП полягає у невиконанні водієм обов`язку залишитися на місці пригоди, до якої він причетний. Ці діяння мають різні об`єкти посягання та момент закінчення.
Відповідно до пункту 2.10 Правил дорожнього руху України, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці. Цей обов`язок виникає в силу самого факту пригоди, незалежно від того, чи буде водія згодом визнано винним у порушенні правил, що призвели до зіткнення (стаття 124 КУпАП).
Так, відсутність вини водія у вчиненні самої дорожньо-транспортної пригоді не звільняє його від відповідальності за невиконання вимог закону щодо поведінки після такої події. Навіть якщо провадження за статтею 124 КУпАП закрите через відсутність у діях водія порушень Правил дорожнього руху України, які стали причиною аварії, його дії щодо залишення місця пригоди підлягають окремій правовій оцінці.
Встановлення наявності чи відсутності події та складу адміністративного правопорушення а також, винуватості особи у його вчиненні, законодавством віднесено до виключної компетенції уповноважених осіб органів Національної поліції, що виключає одноосібне прийняття рішення особою, яка потрапила у дорожньо-транспортну пригоду щодо відсутності такої пригоди, і відповідно, залишення місця пригоди, не дочекавшись працівників поліції.
Таким чином, факт закриття провадження за статтею 124 КУпАП не спростовує подію правопорушення, передбаченого статтею 122-4 КУпАП, оскільки склад останнього є формальним і не залежить від результатів розгляду справи про адміністративне правопорушення дорожньо-транспортної пригоди.
Згідно вимог статті 122-4 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.
Пунктом 2.10 а ПДР, передбачено, що у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.
Зміст диспозиції статті 122-4 КУпАП дає підстави для висновку, що для притягнення до адміністративної відповідальності за цією статтею водій повинен усвідомлювати ту обставину, що він є причетним до дорожньо-транспортної пригоди.
Об`єктивна сторона правопорушення виражається у залишенні місця ДТП особами, до якої вони причетні (формальний склад). Суб`єктивна сторона вказаного правопорушення ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого або евентуального (непрямого) умислу.
Відповідно до статті 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
У формальних складах адміністративних правопорушень вина у формі умислу полягає в усвідомленні особою протиправного характеру вчиненої дії або бездіяльності, тобто їх незаконності.
З відеозапису, дослідженому в судовому засіданні, вбачається, що ОСОБА_1 не могла не усвідомлювати, що нею скоєно наїзд на кота, а відповідно і усвідомлювати те, що нею залишається місце ДТП, що тягне за собою відповідальність за статтею 122-4 КУпАП. Зокрема це підтверджується екстреним гальмуванням автомобіля перед наїздом на тварину, підскакуванням автомобіля в момент наїзду на тварину, та криком тварини після наїзду.
Водночас доводи захисника ОСОБА_1 – адвокат Ігнатьєва І.В., що враховуючи, що потерпілою не надано документів, які б свідчили про здоровий стан кота перед дорожньо-транспортною пригодою, можна припустити, що ушкодження кота були ще до моменту його наїзду, відхиляються судом, оскільки є припущенням. Водночас динаміка руху кота на відеозапису спростовує наявність таких значних ушкоджень тварини як перелом тазу, розрив капсули кульшового суглобу (а.с. 57).
Враховуючи викладене, суддя дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 присутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 122-4  КУпАП.
Обставин, які відповідно до статей 34, 35 КУпАП пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за вчинене адміністративне правопорушення, суд не вбачає.
Суддя, з урахуванням викладеного, при визначенні виду адміністративного стягнення, що підлягає накладенню на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, ступінь її вини, з метою виховання цієї особи в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як ОСОБА_1 так і іншими особами, вважає за необхідне накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу.
Крім того, відповідно до частини 5 статті 4 Закону України «Про судовий збір», а також статті 40-1 КУпАП у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення особа, на яку накладено таке стягнення, сплачує судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Керуючись статтями 9, 13, 23, 33, 36, 40-1, 130, 283-285, 294 КУпАП, частиною 5 статті 4 Закону України «Про судовий збір», суддя, - 

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючої у Центрі надання адміністративних послуг Савранської селищної ради Одеської області, завідувачем сектору паспортизації та реєстрації місця проживання, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 122-4 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 200 (двохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 3400 (три тисячі чотириста) грн. 00 грн.
Приписами частини 1 статті 307 КУпАП встановлено, що штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Частиною 1 та частиною 2 статті 308 КУпАП встановлено, що у разі несплати правопорушником штрафу у встановлений строк постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу. 
Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючої у Центрі надання адміністративних послуг Савранської селищної ради Одеської області, завідувачем сектору паспортизації та реєстрації місця проживання, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в дохід держави судовий збір в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 60 коп. на розрахунковий рахунок №UА908999980313111256000026001, КЕКД 22030106, отримувач – ГУК у м.Києві /м.Київ/, банк отримувач Казначейство України (ЕАП), ЄДРПОУ 37993783, призначення платежу – судовий збір у справах про адміністративне правопорушення.
Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючої у Центрі надання адміністративних послуг Савранської селищної ради Одеської області, завідувачем сектору паспортизації та реєстрації місця проживання, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП, закрити на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП, за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. 
Постанова судді може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником. 
Постанова підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з моменту її винесення. В разі ж оскарження постанови перебіг строку давності звернення її до виконання зупиняється до розгляду скарги.

Суддя: О.Ю. Брюховецький