ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2026 р. 	Справа № 576/1960/25	

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Чалого І.С.
суддів: Семененко М.О. , Подобайло З.Г. 
за участю секретаря судового засідання Григоренко І.Б.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області (головуючий суддя І інстанції Усенко Л.М.) від 05.01.2026 по справі № 576/1960/25
за позовом ОСОБА_1 
до  ІНФОРМАЦІЯ_1  
про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Глухівського міськрайонного суду Сумської області з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить суд:
- визнати протиправною та скасувати постанову № 5078 від 22.11.2024 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення.
Рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 05.01.2026 поновлено строк на оскарження постанови про адміністративне правопорушення стягнення № 5078, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення.
У задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.
В апеляційній скарзі позивач посилається на те, що суд помилково ототожнив відсутність паперового ВОД з відсутністю ВОД взагалі. Також вказав, що положення статей 210, 210-1 КУпАП не застосовуються у разі можливості отримання персональних даних шляхом електронної інформаційної взаємодії з ЄДРПВР. Під час розгляду справи суд не зясував, чи була у представників РТЦК технічна можливість отримати дані з Реєстру. Не дослідив, чи був позивач ідентифікований за паспортом та не перевірив, чи дійсно мала місце "відсутність" облікових даних, а не лише відсутність паперового носія. Крім того, відповідач не надав жодного документального підтвердження технічної несправності відповідних електронних ресурсів, відсутності доступу до них, офіційних повідомлень про збої в роботі системи, актів технічної перевірки, службових записок чи будь-яких інших доказів, які могли б свідчити про неможливість перевірки електронного ВОД. Самі лише посилання на такі обставини без їх належного доказування не можуть вважатися виконанням обов`язку доказування у розумінні ст. 77 КАС України.
Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався.
Сторони про дату, час і місце розгляду справи повідмолені належним чином.
Від позивача до суду надійшло клопотання про розгляд справи без його участі.
Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій (ч. 3 ст. 268 КАС України).
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 14.11.2024 старшим офіцером ІНФОРМАЦІЯ_2 капітаном ОСОБА_2 складено протокол № 5978 про адміністративне правопорушення, згідно з яким у ОСОБА_1 14.11.2024 під час перевірки облікових даних було виявлено відсутність військово-облікового документа, що є порушенням п. 6 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». У період проведення мобілізації (крім цільової) громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Державної прикордонної служби України у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України, та п. 4 ст. 20 Закону України «Про правовий режим воєнного стану». У період дії воєнного стану громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ разом з документом, що посвідчує особу, та пред`являти їх за вимогою уповноваженого представника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Державної прикордонної служби України у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України.
Загальну мобілізацію в Україні було оголошено Указом Президента України від 24.02.2022 № 65/2022 «Про загальну мобілізацію» та продовжено відповідними Указами. Окрім того з 17.03.2014 і по теперішній час в Україні діє особливий період після оприлюднення Указу Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію» і Указу Президента України від 24.02.2014 № 64/2022 «Про введення воєнного стану»
В протоколі зазначено, що особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, роз`яснено положення ст. 63 Конституції України, його права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, та повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 09.00 год. 22.11.2024 р. за адресою м. Шостка, вул. Свободи, буд. 61, каб. № 99.
Від пояснення та підписання протоколу відмовився у присутності свідків. Від отримання другого примірника протоколу відмовився у присутності свідків.
22.11.2024 тво начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_3 розглянуті матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та винесено постанову № 5076, якою на позивача накладено штраф у розмірі 17 000 грн за вчинення адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Не погоджуючись з правомірністю постанови у справі про адміністративне правопорушення оскаржив її в судовому порядку.
Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1 , дійшов висновку про наявність в діях позивача складу правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, за яке його було притягнуто до адміністративної відповідальності.
Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Стаття 280 КУпАП встановлює обов`язок органу (посадової особи) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Відповідно до абз. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію” від 21.10.1993 р. № 3543-XII, особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014 р., коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014р. № 303/2014 “Про часткову мобілізацію”.
24.02.2022р. Верховною Радою України прийнято Закон України “Про затвердження указу Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” № 2102-ІХ, яким затверджено указ Президента України № 64/2022 від 24.02.2022р. “Про введення воєнного стану в Україні”, відповідно до якого в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.
Строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався відповідними Указами Президента України та діє на теперішній час.
Згідно з ч. 6 ст. 22 Закону № 3543-XII у період проведення мобілізації (крім цільової) громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Державної прикордонної служби України у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України.
Відповідно до п.п. 10-1 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, що є додатком 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою КМУ від 30.12.2022 р. № 1487, призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні у період проведення мобілізації (крім цільової) та/або протягом дії правового режиму воєнного стану, зокрема, мати при собі військово-обліковий документ разом з документом, що посвідчує особу, та пред`являти їх за вимогою уповноваженого представника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Держприкордонслужби у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон.
Відповідно до ч. 3 ст. 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію вчинене в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Аналізуючи обставини справи та досліджені матеріали, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність в діях позивача складу правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, за яке його було притягнуто до адміністративної відповідальності, оскільки він являється особою чоловічої статі у віці 28 років, та в порушення описаних вище норм законодавства України про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період не пред`явив на вимогу працівника поліції військово-обліковий документ.
В апеляційній скарзі та позові скаржник посилається на те, що 14.11.2024 р. ОСОБА_1 мав при собі військово-обліковий документ.
Колегія суддів критично ставиться до таких доводів апелянта, оскільки ч. 6 ст. 22 Закону № 3543-XII передбачає обов`язок громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років у період проведення мобілізації (крім цільової) мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Державної прикордонної служби України у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України. Тобто, вказана норма передбачає обов`язок не лише мати військово-обліковий документ як такий, а мати відповідний документ при собі та пред`являти його за вимогою уповноважених осіб.
Крім того, матеріали справи не містять жодного доказу, який міг би підтвердити наявність у позивача військово-облікового документу (в тому числі в мобільному застосунку Резерв+).
Як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення № 5078 від 14.11.2024 р. ОСОБА_1 в графі пояснення вказано, що останній від пояснень відмовився в присутності свідків.
Будь-яких належних доказів що ОСОБА_1 пред`являв військово-обліковий документ працівникам ІНФОРМАЦІЯ_2 , як стверджує сам позивач, матеріали справи не містять.
Стосовно посилання позивача на ст. 77 КАС України з приводу того, що обов`язок доказування правомірності своїх дій покладено на відповідача, колегія суддів зазначає таке.
Дійсно, ч. 2 ст. 77 КАС України визначено обов`язок відповідача – суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності.
Водночас це не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги. Однак твердження позивача про те, що він мав при собі військово-обліковий документ та пред`являв його працівникам ІНФОРМАЦІЯ_2 не підтверджується жодним доказом.
Враховуючи, що у даному випадку, хоча позивач і відмовився підписувати протокол та постанову про адміністративне правопорушення, однак в протоколі зазначені свідки, які підтверджують факт вчинення правопорушення, при цьому ОСОБА_1 не вказав жодних конкретних заперечень (зауважень, тощо), тому колегія суддів доходить висновку, що позивачем не надано належних доказів про те, що на момент складення протоколу він мав при собі військово-обліковий документ та пред`являв його уповноваженим особам.
Таким чином, доводи апеляційної скарги позивача висновків суду не спростовують, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції від колегія суддів не вбачає.
Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.
З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні. 
Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 05.01.2026 по справі № 576/1960/25 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя 	(підпис)	І.С. Чалий 	
Судді	(підпис)  (підпис) 	М.О. Семененко   З.Г. Подобайло   	

Повний текст постанови складений 19.03.2026 року