ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

06 квітня 2026 року	Справа №160/25188/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маковської О.В., розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Державного реєстратора відділу реєстрації майнових прав управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Калініченко Тетяни Володимирівни та Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради, третя особа: Дніпровська міська рада про визнання протиправними дій та скасування рішення,-
ВСТАНОВИВ:
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Державного реєстратора відтілу реєстрації майнових прав управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Калініченко Тетяни Володимирівни та Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради, третя особа: Дніпровська міська рада, в якій позивачі просять:
- визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур управління у сфері державної реєстрації відділу реєстрації майнових прав Дніпровської міської ради Калініченко Тетяни Володимирівни від 11.07.2025 №79866624 про відмову в проведенні реєстраційних дій;
- зобов`язати державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради здійснити державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а саме: зареєструвати право приватної власності на житлову квартиру (приміщення), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , квартира (приміщення) №518 за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у рівних долях по 1/2 на кожного на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 виданого 01.10.2012 ВАТ фірма «Дніпробудіндустрія».
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відмова вчинити реєстраційні дії обґрунтована не фактом відсутності (не надання заявником необхідних для реєстрації документів), а тим фактом, що у державного реєстратора ОСОБА_3 виникли необґрунтовані сумніви у справжності наданого для вчинення реєстраційних дій документу - свідоцтва про право власності на житло № П-410 від 01.10.2012, виданого органом приватизації ВАТ фірми «Дніпробудіндустрія» та який було надано в оригіналі державному реєстратору. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з даним позовом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.10.2025 відкрито провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 та заявника ОСОБА_4 та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Від Дніпровської міської ради до суду надійшли письмові пояснення, відповідно до яких представник третьої особи просить відмовити в задоволенні позову, зважаючи на те, що у позовній заяві позивачі зазначають, що перед ухваленням оскаржуваного у даній справі рішення про відмову, державним реєстратором було зупинено розгляд справи, проте предметом оскарження є саме рішення про відмову, а не зупинення розгляду справи. Отже, залишаючись дійсними рішення про зупинення відповідно до яких державний реєстратор направляла необхідні, на її думку, запити, та зважаючи на відсутність відповіді на них у визначені законодавством терміни, рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій від 11.07.2025 №79866624 грунтується на законній підставі, а саме: відсутність відповіді на інформаційний запит.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 13.05.2025, з метою реєстрації права власності у Державному реєстрі речових на нерухоме майно на належне позивачам житлове приміщення, якого (реєстру) не було на момент видачі Свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_2 , позивач - 1 звернулась до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур управління у сфері державної реєстрації відділу майнових прав Дніпровської міської ради з заявою про державну реєстрацію права власності на житлову квартиру за адресою: АДРЕСА_2 . 
До заяви долучено Свідоцтво про право власності на житло № НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_2 .
З матеріалів справи вбачається, що державним реєстратором Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур управління у сфері державної реєстрації відділу майнових прав Дніпровської міської ради Калініченко Тетяною Володимирівною 16.05.2025 прийнято рішення №78941116 про зупинення розгляду заяви позивача - 1 щодо державної реєстрації житлової квартири. 
Вказане рішення державний реєстратор обґрунтував неподанням заявником державному реєстратору відомостей про зареєстровані речові права на спірну квартиру, які виникли до 01.01.2013, що передбачено приписами п. 3, ч. 3, ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». 
Державним реєстратором Калініченко Тетяною Володимирівною 30.05.2025 прийняте ще одне рішення №79196046 про зупинення розгляду заяви позивача - 1 щодо державної реєстрації права власності. Це рішення державний реєстратор обґрунтував неподанням заявником всіх необхідних документів для вчинення реєстраційних дій.
Державним реєстратором Калініченко Тетяною Володимирівною 11.07.2025 прийнято рішення №79866624 про відмову в проведенні реєстраційних дій, яке обґрунтовано неотриманням від органу приватизації ВАТ фірми «Дніпробудіндустрія» відповіді на запит №01.1-19/828 від 30.05.2025 щодо підтвердження видачі свідоцтва про право власності на житло №П-410 від 01.10.2012 на ім?я позивачів.
Вважаючи таке рішення відповідача протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав, регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 №1952-IV (далі - Закон №1952-IV).
Відповідно до п. 1, 3 ч. 1 ст. 2 Закону №1952-IV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;
Заявник - власник, інший правонабувач, сторона правочину, на підставі якого набувається, змінюється або припиняється речове право (у тому числі замовник будівництва, девелопер будівництва, управитель фонду фінансування будівництва), або уповноважені ними особи - у разі подання документів для державної реєстрації набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав;
Згідно п. 2, 4 ч. 1 ст. 3 Закону №1952-IV загальними засадами державної реєстрації прав є обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав, внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом.
Частиною 2 статті 3 Закону №1952-IV передбачено, що речові права на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають, змінюються та припиняються з моменту такої реєстрації.
Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 4 Закону №1952-IV право власності підлягає державній реєстрації.
Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону №1952-IV у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення, меліоративні мережі, складові частини меліоративної мережі.
За ч. 1, 2 ст. 10 Закону №1952-IV державним реєстратором є:
1) громадянин України, який має вищу освіту за спеціальністю правознавство, відповідає кваліфікаційним вимогам, встановленим Міністерством юстиції України, та перебуває у трудових відносинах з суб`єктом державної реєстрації прав;
2) нотаріус;
3) державний, приватний виконавець - у разі накладення/зняття таким виконавцем арешту на нерухоме майно під час примусового виконання рішень відповідно до закону.
Державний реєстратор не має права приймати рішення про державну реєстрацію прав у разі, якщо речове право на нерухоме майно, обтяження такого права набувається, змінюється або припиняється за суб`єктом державної реєстрації прав, з яким державний реєстратор перебуває у трудових відносинах або засновником (учасником) якого він є. У такому разі державна реєстрація проводиться іншим державним реєстратором.
Дія абзацу першого цієї частини щодо перебування у трудових відносинах не поширюється на державних реєстраторів, які перебувають у трудових відносинах з виконавчими органами сільських, селищних та міських рад, Київською, Севастопольською міськими, районними, районними у містах Києві та Севастополі державними адміністраціями щодо державної реєстрації прав на державне та/або комунальне майно, їх обтяжень.
Державний реєстратор не має права приймати рішення про державну реєстрацію прав на своє ім`я, на ім`я свого чоловіка (дружини), його (її) та своїх родичів (батьків, дітей, онуків, діда, баби, братів, сестер), суб`єкта господарювання, засновником (учасником) якого він є. У такому разі державна реєстрація прав проводиться іншим державним реєстратором
Пунктами 1, 2 ч. 3 ст. 10 Закону №1952-IV встановлено, що державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.
Згідно п. 3 ч. 3 ст. 10 Закону №1952-IV державний реєстратор: під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, крім випадків, коли державна реєстрація прав здійснюється у зв`язку із вчиненням нотаріальної дії та такі документи були надані у зв`язку з вчиненням такої дії.
Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобов`язані не пізніше трьох робочих днів з дня отримання відповідного запиту державного реєстратора безоплатно надати запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі. Особи, винні у порушенні строку надання інформації на запит державного реєстратора, несуть адміністративну відповідальність
За ч. 1, 3, 5 ст. 23 Закону №1952-IV заяву про державну реєстрацію прав може бути залишено без руху в таких випадках:
1) подання документів для державної реєстрації прав не в повному обсязі, передбаченому законодавством;
1-1) відсутність документа, що підтверджує оплату адміністративних послуг у повному обсязі;
2) неподання заявником чи неотримання державним реєстратором у порядку, визначеному цим Законом, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем в електронній формі чи документів із паперових носіїв інформації, що містять відомості про зареєстровані речові права до 1 січня 2013 року.
Якщо заявник протягом 30 робочих днів з моменту отримання рішення про залишення заяви про державну реєстрацію прав без руху виконав вимоги державного реєстратора, зазначені у відповідному рішенні, розгляд заяви відновлюється на підставі рішення державного реєстратора про відновлення розгляду заяви.
Перебіг строку державної реєстрації прав продовжується з моменту усунення обставин, що стали підставою для прийняття рішення про залишення заяви про державну реєстрацію прав без руху, з урахуванням часу, що минув до залишення такої заяви без руху.
У разі невиконання заявником зазначених у рішенні вимог у строк, встановлений у частині третій цієї статті, державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав.
Відповідно до ч.1 ст. 24 Закону №1952-IV підставами для відмови в державній реєстрації прав є:
1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону;
2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою;
3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом;
4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження;
5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями;
6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, крім випадків, визначених цим Законом;
6-1) встановлення факту застосування санкцій відповідно до Закону України "Про санкції", які унеможливлюють проведення державної реєстрації прав;
7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем;
8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про залишення заяви про державну реєстрацію прав без руху;
9) документи подано до неналежного суб`єкта державної реєстрації прав, нотаріуса;
10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі;
11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав;
12) заявник звернувся із заявою про державну реєстрацію права власності щодо майна, що відповідно до поданих для такої реєстрації документів відчужено особою, яка на момент проведення такої реєстрації внесена до Єдиного реєстру боржників, у тому числі за виконавчими провадженнями про стягнення аліментів за наявності заборгованості з відповідних платежів понад три місяці;
13) відсутність згоди заставодержателя (іпотекодержателя) на дострокове припинення дії договору емфітевзису, суперфіцію, оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення щодо державної реєстрації припинення таких прав, що перебувають у заставі (іпотеці);
14) у Державному реєстрі прав відсутня державна реєстрація спеціального майнового права на подільний об`єкт незавершеного будівництва, крім випадків, визначених законом, - у разі державної реєстрації спеціального майнового права на майбутні об`єкти нерухомості;
15) у Державному реєстрі прав відсутня державна реєстрація спеціального майнового права на об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості - у разі державної реєстрації переходу спеціального майнового права, іншого речового права, обтяження на об`єкт незавершеного будівництва (крім об`єктів незавершеного будівництва, на які зареєстровано право власності), майбутній об`єкт нерухомості;
16) заява про первинну державну реєстрацію спеціального майнового права на майбутні об`єкти нерухомості містить відомості не про всі майбутні об`єкти нерухомості у складі подільного об`єкта незавершеного будівництва;
17) не визначено чи визначено не в повному обсязі майбутні об`єкти нерухомості, включені до гарантійної частки, - у разі первинної державної реєстрації спеціального майнового права на майбутні об`єкти нерухомості, які є частинами подільного об`єкта незавершеного будівництва;
18) наявні зареєстровані спеціальні майнові права на майбутні об`єкти нерухомості, що є складовою частиною подільного об`єкта незавершеного будівництва, - у разі державної реєстрації речового права або обтяження на подільний об`єкт незавершеного будівництва, крім зміни замовника будівництва відповідно до закону, обтяження майна іпотекою відповідно до Закону України "Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю";
19) у Державному реєстрі прав відсутні відомості про право власності/право користування земельною ділянкою замовника будівництва (крім випадків, якщо відповідно до закону виконання будівельних робіт може здійснюватися за відсутності документа, що засвідчує право власності чи право користування земельною ділянкою) у разі:
державної реєстрації спеціального майнового права на неподільний/подільний об`єкт незавершеного будівництва;
первинної державної реєстрації спеціального майнового права на майбутні об`єкти нерухомості;
державної реєстрації спеціального майнового права на майбутній об`єкт нерухомості у зв`язку з його першим відчуженням;
20) не дотримано вимоги, визначені статтею 27-2 цього Закону;
21) відсутність дозволу кредитора за аграрною нотою на проведення державної реєстрації прав у результаті відчуження боржником за відповідною аграрною нотою належної земельної ділянки (крім звернення стягнення на предмет іпотеки), права оренди, права емфітевзису або права суперфіцію, укладення договору суборенди, розірвання договору оренди, емфітевзису або суперфіцію, внесення змін до такого договору або відмову від нього - у разі якщо земельна ділянка зазначена в Реєстрі аграрних нот як місце вирощування заставленої майбутньої сільськогосподарської продукції.
Згідно з ч. 5 ст. 24 Закону №1952-IV відмова в державній реєстрації прав з підстав, не передбачених частиною першою цієї статті, заборонена.
За ч. 1ст. 37 Закону №1952-IV рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав, а також дії, пов`язані з автоматичною державною реєстрацією прав, можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.
Рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України або до суду.
Рішення, дії або бездіяльність Міністерства юстиції України можуть бути оскаржені до суду.
Застосовуючи викладені положення до обставин даної справи суд зазначає наступне.
Як зазначалось вище, 13.05.2025 з метою реєстрації права власності у Державному реєстрі речових на нерухоме майно на належне позивачам житлове приміщення, якого (реєстру) не було на момент видачі Свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 у 2012р. позивач 1 звернулась до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур управління у сфері державної реєстрації відділу майнових прав Дніпровської міської ради з заявою про державну реєстрацію права власності на житлову квартиру за адресою: АДРЕСА_2 . До заяви долучено Свідоцтво про право власності на житло № НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_2 .
Аналізуючи п. 3 ч. 3 ст. 10 Закону №1952-IV суд зауважує, що виходячи з аналізу значеної правової норми, під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 01.01.2013, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 01.01.2013 запитується реєстратором лише у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, а не в обов`язковому порядку.
При цьому, з рішення про зупинення розгляду заяви з підстав відсутності інформації, що містить відомості про зареєстровані права до 01.01.2023 не вбачається, які конкретно відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом були відсутні у державного реєстратора при розгляді наданих позивачем документів, або які документи, необхідні для реєстрації не були надані позивачем.
Оскільки у відповідача були відсутні підстави для залишення заяви позивача про державну реєстрацію прав без руху (зупинення розгляду заяви позивача про реєстрацію права власності), а тому прийняття рішення на підставі пункту 8 частини 1 статті 24 Закону №1952-IV є безпідставним.
Тотожне правозастосування здійснене Третім апеляційним адміністративним судом у постанові від 24.12.2025 у справі №280/2370/25, від 30.09.2025 у справі №280/1439/25, від 19.08.2025 у справі №280/1786/25.
Додатково слід зауважити, що відповідач не надав доказів направлення відповідного запиту, а також його результатів. 
Отже, державний реєстратор мав доступ до усіх документів та до усієї інформації, необхідної для проведення державної реєстрації, позаяк позивачем державному реєстратору надано відповідний договір купівлі-продажу, який відповідно до пункту 1 частини першого статті 27 Закону № 1952-IV є підставою для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав.
Щодо органу приватизаці, який видав свідоцтво про право власності, суд зазначає наступне.
Згідно п. 1 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.
Відповідно до Положення про управління державним майном, яке не увійшло до статутних фондів господарських товариств у процесі приватизації, але перебуває на їх балансі, затвердженого наказом Фонду державного майна України та Міністерства економіки України № 908/68 від 19.05.1999, управління державним майном, яке не увійшло до статутних фондів господарських товариств у процесі приватизації, але перебуває на їх балансі здійснюеться відповідно до Положення, затвердженого даним наказом.
Згідно з п. 2.1.1. Положення, приватизація державного майна, яке не увійшло до статутних фондів господарських товариств у процесі приватизації, але перебуває на їх балансі, здійснюється відповідно до Законів України «Про приватизацію державного майна», «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)», «Про державну програму приватизації» та інших нормативно - правових актів з питань приватизації.
Рішенням Дніпропетровської міської ради від 07.10.1998 №4, підприємствам недержавної форми власності, на балансі яких залишився державний житловий фонд змішаної форми власності, і який є правом комунальної власності територіальної громади міста Дніпропетровська належить здійснювати безоплатну передачу квартир у власність громадян через утворені цими підприємствами органами приватизації.
Відповідно до Рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради №2561 від 17.12.1998, підприємствам недержавної форми власності належить через створені цими підприємствами органи приватизації приватизувати житловий фонд, який є комунальною власністю територіальної громади міста Дніпропетровська та знаходиться на балансі зазначених підприємств згідно з рішенням міської ради від 07.10.1998 №4.
Наявність вказаних рішень Дніпропетровської міської ради та її виконавчого комітету є преюдиційним фактом, оскільки встановлено у судових рішеннях, які набрали законної сили, а саме: у рішенні Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 29.09.2009 у справі № 2-1660/09р, постанові Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28.03.2008 у справі №22Ц-1554/2008р, рішенні Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 07.04.2010 у справі №2-1796/2010. У згаданих рішеннях судами вирішувалось питання приватизації державного майна та майна територіальних громад та в ході дослідження доказів було встановлено наявність зазначених рішень Дніпропетровської міської ради та її виконавчого органу, щодо уповноваження приватних підприємств на передачу майна громадянам у порядку приватизації.
Таким чином, законодавець наділив приватні підприємства, на балансі яких перебуває житловий фонд змішаної форми власності (державної та/або територіальної громади) правом передавати таке житло у власність громадян.
Відповідно до листа КП «Дніпропетровське міське бюро технічної інвентаризації» ДМР №266 від 13.03.2025, надане у відповідь на адвокатський запит, станом на 31.12.2012 житловий будинок літ. А-9 на ж/м Тополя-2, буд. 23, балансовою належністю зареєстрований за ВАТ фірма «Дніпробудіндустрія», на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 19.06.2003 №1549, про що зроблено запис в обліковій книзі №45ЖЮ за реєстровим № 4142-67.
Отже, ВАТ фірма «Дніпробудіндустрія», маючи станом на 2012 рік на своєму балансі житловий будинок за адресою: м. Дніпро, ж/м Тополя-2, буд. 23, мала беззаперечне право передавати житлові приміщення у цьому будинку у приватну власність громадянам, керуючись відповідним законодавством про приватизацію і вищезгаданими рішенням Дніпропетровської міської ради та її виконавчого комітету.
Щодо зобов`язання зареєструвати речове право, суд зазначає наступне.
У разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єкт звернення дотримав усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.
Отже, критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти під час прийняття рішення на власний розсуд.
Такий підхід, встановлений процесуальним законодавством, є прийнятним не тільки під час розгляду вимог про протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень, але й у випадку розгляду вимог про зобов`язання відповідного суб`єкта вчинити певні дії після скасування його адміністративного акта.
Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Касаційного адміністративного суду від 22.06.2023 у справі №480/4288/21, від 22.09.2022 у справі №380/12913/21.
Отже, наявні правові підстави для зобов`язання відповідача -2 зареєструвати відповідне речове право.
Належність цього способу захисту в спірних правовідносинах підтверджено Третім апеляційним адміністративним судом у постанові від 24.12.2025 у справі №280/2370/25, від 30.09.2025 у справі №280/1439/25, від 19.08.2025 у справі №280/1786/25.
Водночас, суд зауважує, що для забезпечення ефективного захисту прав позивача та остаточного вирішення спору відповідне зобов`язання належить покласти саме на відповідача-2.
За вказаних обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. 
Суд зазначає, що задовольняє частково позовні вимоги за змістом, однак приводить їх у відповідність до вимог законодавства та у спосіб, що забезпечить ефективний захист прав позивача.
Отже, наявні правові підстави для зобов`язання відповідача - 2 зареєструвати відповідне речове право.
Належність цього способу захисту в спірних правовідносинах підтверджено Третім апеляційним адміністративним судом у постанові від 24.12.2025 у справі №280/2370/25, від 30.09.2025 у справі №280/1439/25, від 19.08.2025 у справі №280/1786/25.
Таким чином позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
При зверненні до суду ОСОБА_2 сплачено судовий збір в розмірі 1211,20 грн. та ОСОБА_1 у розмірі 968,96 грн. 
Враховуючи положення статті 139 КАС України та часткове задоволення позовних вимог, слачений ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 968,96 грн., підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача в розмірі 484,48 грн., а сплачений ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 1211,20 грн. підлягає стягненню на її користь за рахукно бюджетних асигнувань відповідача в розмірі 605,60 грн.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 257 – 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Державного реєстратора відділу реєстрації майнових прав управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Калініченко Тетяни Володимирівни та Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради, третя особа: Дніпровська міська рада про визнання протиправними дій та скасування рішення - задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур управління у сфері державної реєстрації відділу реєстрації майнових прав Дніпровської міської ради Калініченко Тетяни Володимирівни від 11.07.2025 №79866624 про відмову в проведенні реєстраційних дій.
Зобов`язати Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур управління у сфері державної реєстрації відділу реєстрації майнових прав Дніпровської міської ради здійснити державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а саме: зареєструвати право приватної власності на житлову квартиру (приміщення), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у рівних долях по 1/2 на кожного на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 виданого 01.10.2012 ВАТ фірма «Дніпробудіндустрія».
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради на користь ОСОБА_1  сплачений судовий збір у розмірі 484,48 грн.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 605,60 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Маковська