Справа № 127/4888/26
Провадження № 2/127/1366/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 квітня 2026 року	м. Вінниця	

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Романюк Л.Ф., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.
Свої вимоги позивач мотивує тим, що 29.06.2002 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , був укладений шлюб. За час спільного проживання сторони мають двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Син ОСОБА_4 , в даний час навчається за кордоном в Республіці Польщі у Комплексі шкіл №6 у Вроцлаві Технікум № 14 (м. Вроцлав, вул. Новодворська, 70-82). Термін навчання - до 31.08.2030 року. Дитина перебуває лише на утриманні Позивача, яка щомісячно здійснює йому грошові перекази на харчування, транспорт та оплату проживання. Однак, ОСОБА_2 взагалі не_ виконує свої обов`язки по утриманню дітей. 
ОСОБА_2 знаходиться за кордоном, проте, він є особою молодого працездатного віку, і може надавати матеріальну допомогу дітям. Враховуючи те, що дитина навчається за кордоном, де рівень витрат на прожиття є значно вищим, а також враховуючи теперішній рівень цін на продукти харчування та дитячий одяг та взуття, медикаменти, стан здоров`я сина вважає, що з відповідача потрібно стягнути аліменти.
У зв`язку із чим просить суд стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття та 4000,00 грн витрат на правову допомогу.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 27.02.2026 року було відкрите спрощене позовне провадження в справі без повідомлення (виклику) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив.
Відповідач правом подання відзиву на позовну заяву не скористався. Відповідач був повідомлений про розгляд справи, що підтверджується поштовим відправленням, яке повернулося до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання», що є належним повідомлення, на що вказував Верховний Суд в постанові від 13 травня 2024 року в справі №755/4829/23. Крім того, на офіційному веб-порталі судової влади України було розміщено оголошення-повідомлення.
Враховуючи вищевикладене та положення ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.
Матеріалами справи встановлено, що 29.06.2002 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , було зареєстровано шлюб Міським відділом реєстрації актів громадського стану управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 1091 (а.с.8).
За час спільного проживання сторони мають двох дітей. 
Неповнолітній син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с.7).
Відповідно до довідки наданої МКП «УК «Територія комфорту» від 23.01.2026 року, за адресою: АДРЕСА_1 , проживають: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (а.с.9).
Згідно з Актом обстеження житлового приміщення від 16.01.2026 року, зазначено що ОСОБА_1 проживає без реєстрації за адресою АДРЕСА_1 (а.с.10).
Згідно з довідкою від 30.01.2026 року, зазначено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у 2025/2026 навчальному році є учнем 1-го класу Технікуму № 14 з інтеграційними відділеннями із 01.09.2025 року. Передбачуваний термін закінчення школи – 31.082030 року (а.с.12).
Відповідно до довідки Нижньосілезького воєводського центру медицини праці у м. Вроцлав зазначено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у комплексі шкіл № 6 Технікуму № 14 з інтеграційними відділеннями по вул. Новодворська, 70-80, Вроцлав; обсяг практичного навчання професії або освіти – Технік Реклами; немає протипоказань зі здоров`ям для виконання та проходження практичного навчання професії (а.с.14).
Відповідно до наданих копій квитанцій на IBAN з карткового рахунку: ОСОБА_1 надсилала кошти на ім`я отримувача: ОСОБА_4 для оплати квартири у сумі 20000,00 грн, на оплату харчування у сумі 15000,00 грн (а.с.15-17).
Декларація з прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, закріплює, що дитина повинна мати можливість користуватися благами соціального забезпечення, повинна бути забезпечена належним харчуванням, житлом, розвагами та медичним обслуговуванням. Найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути головним принципом, і відповідальність за це лежить перш за все на батьках дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Держава вживає всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками.
Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.
Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, батько (- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно статті 11 ЗУ «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Статтею 8 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.
Частиною першою ст. 12 зазначеного Закону встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її стан здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Статтею ст. 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.
Відповідно до ст. 182 СК України, при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів та інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до положень частини третьої статті 12, статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Добровільно відповідач матеріальної допомоги дитині не надає, матеріально дитину не утримує. Вирішуючи спір, суд враховує, що відповідач є працездатною особою, інших неповнолітніх дітей та утриманців відповідач не має. Доказів протилежного суду не надано. 
Як вбачається з матеріалів справи, позивачка пред`явивши позов просить стягнути з відповідача аліменти на період навчання сина в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, однак суд вважає, що позивачка не надала достатніх доказів на підтвердження того, що матеріальний стан відповідача, розмір його доходів надають йому можливість сплачувати аліменти у такому розмірі. Клопотання про витребування даних доказі до суду не надходило. Крім іншого, при зверненні до суду з позовом позивачкою не надано доказів на підтвердження свого матеріального стану та доказів, які б свідчили про спроможність відповідача сплачувати аліменти на дитину в заявленому розмірі.
Отже, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, враховуючи передусім інтереси дітей, їх право на належний рівень життя та забезпечення нормальної життєдіяльності, суд вважає справедливим та обґрунтованим визначити щомісячно аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви, а саме з 16.02.2026 року, задовольнивши таким чином позовні вимоги частково.
Згідно з частиною 1 статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.
Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.
З відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 998,40 грн (1331,20 * 1/4 : 1/3), пропорційно розміру задоволених позовних вимог, оскільки позивачка при подачі позову до суду звільнена від його сплати на підставі п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».
Надавши оцінку доказам щодо фактично понесених витрат позивачем на професійну правничу допомогу, врахувавши те, що від відповідача не надходило клопотання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу та те, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, суд доходить висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 3000,00 грн витрат на правову допомогу, що є пропорційним розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 180-183, 191 СК України, ст. ст. 2, 5, 10-13, 76-81, 89, 141, 263-265, 274-279 ЦПК України, -
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходів щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку починаючи з 16.02.2026 року і до досягнення дитиною повноліття.
У решті вимог - відмовити.
Стягнути з  ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 998,40 грн.
Стягнути з  ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_1  витрати на правову допомогу у розмірі 3000,00 грн. 
Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення виготовлено 22.04.2026 року.
Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована: АДРЕСА_2 ;
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований: АДРЕСА_1 .
Суддя: