ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Р І Ш Е Н Н Я

06 квітня 2026 року 	 	Справа № 926/786/26	

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг"

до Лівинецької сільської ради Дністровського району Чернівецької області

про стягнення основного боргу, штрафних санкцій, інфляційних втрат та трьох відсотків річних за неналежне виконання грошового зобов`язання в сумі 161104,95 грн

Суддя Тинок О.С.
Секретар судових засідань Рогатинчук О.В.

Представники:
від позивача – не з`явився
від відповідача – не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" звернулось до Господарського суду Чернівецької області з позовною заявою до Лівинецької сільської ради Дністровського району Чернівецької області про стягнення основного боргу, штрафних санкцій, інфляційних втрат та трьох відсотків річних за неналежне виконання грошового зобов`язання в сумі 161104,95 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання договору №23-7148/24-БО-Т від 16 жовтня 2024 року позивач протягом періоду з жовтня 2024 року по квітень 2025 року передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 2652962,84 грн, проте останній сплатив його вартість лише частково в сумі 2524323,85 грн, внаслідок чого заборгував позивачу 128638,99 грн. Крім того, за прострочення виконання грошового зобов`язання позивач нарахував відповідачу пеню у розмірі 27762,84 грн, три проценти річних у сумі 2897,18 грн та інфляційні втрати в сумі 1805,94 грн.
Згідно із протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 лютого 2026 року, справу №926/786/26 передано на розгляд судді Тинок О.С.
Ухвалою суду від 02 березня 2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Підготовче засідання призначено на 23 березня 2026 року. 
04 березня 2026 року представник відповідача через підсистему “Електронний суд” направила до суду заяву (вх. №860) у якій повідомила суд, що відповідач заявлені вимоги визнає повністю, заперечень по справі немає. 
09 березня 2026 року представник позивача через підсистему “Електронний суд” направив до суду заяву (вх. №924) про участь у судовому засіданні, призначеному на 23 березня 2026 року у режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів поза межами приміщення суду. Заяву задоволено ухвалою суду від 09 березня 2026 року.
20 березня 2026 року представник позивача через підсистему “Електронний суд” направив до суду заяву про зміну представника (вх. №1281), у якій просив суд провести призначене судове засідання у режимі відеоконферензв`язку за участі представника Трофимчука С.М., замість ОСОБА_1 .
Ухвалою суду від 23 березня 2026 року відкладено розгляд справи по суті на 06 квітня 2026 року. Постановлено представнику позивача (Трофимчуку Сергію Миколайовичу) уточнити спосіб представлення інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" у даній справі. У разі представлення інтересів позивача на підставі довіреності як фізична особа - надати ідентифікуючі документи із вказанням останніх в довіреності. У разі самопредставництва юридичної особи - положення, трудовий договір, наказ про прийняття на роботу на посаду провідного фахівця Відділу роботи з дебіторською заборгованістю.
03 квітня 2026 року представник позивача через підсистему “Електронний суд” направив до суду: заяву про зміну представника (вх. №1506) та письмові пояснення (вх. №1322) у яких виклав позицію щодо обраного способу представництва позивача. На виконання вимог ухвали суду від 23 березня 2026 року представник позивача подав уповноважуючі документи. 
Відповідач явку належного представника у судове засідання 06 квітня 2026 року не забезпечив.
При цьому у поданій заяві (вх. №860 від 04 березня 2026 року) представник відповідача просила суд розгляд справи слухати за відсутності відповідача.
У судовому засіданні 06 квітня 2026 року представнику позивача не вдалось забезпечити підключення та безперебійну участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
Відповідно до частини 5 статті 197 Господарського процесуального кодексу України, ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву.
Згідно із частиною 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Так, розглянувши подані позивачем документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
16 жовтня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю “Газопостачальна компанія “Нафтогаз Трейдинг” (надалі - постачальник) та Лівинецькою сільською радою (надалі – споживач) укладено Договір №23-7148/24-БО-Т постачання природного газу (надалі – договір), згідно умов якого постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ за ДК 021:2015 код 09120000-6 “Газове паливо”, а споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах цього договору (пункт 1.1 Договору).
Згідно з пунктами 2.1, 2.2, 2.3 Договору постачальник передає споживачу на умовах цього договору замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу у період з жовтня 2024 року по 30 квітня 2024 року (включно), в кількості 157,00000 тис. куб. метрів, в томі числі по місяцях (далі - розрахункові періоди): жовтень 2024 року – 9,00000 тис. куб.м; листопад 2024 року – 21,00000 тис. куб.м; грудень 2024 року – 30,50000 тис. куб.м; січень 2025 року – 35,00000 тис. куб.м.; лютий 2025 року – 28,00000 тис. куб.м.; березень 2025 року – 22,50000 тис. куб.м.; квітень 2025 року – 11,00000 тис. куб.м.. Споживач підтверджує, що замовлені ним обсяги природного газу, які визначені в п.2.1 цього договору, повністю покривають потреби споживача у відповідному розрахунковому періоді для потреб, визначених пунктом 1.2 цього договору. Відповідальність за правильність визначення замовлених обсягів газу покладається виключно на споживача. Підписанням цього договору споживач дає згоду постачальнику на включення його до Реєстру споживачів постачальника (надалі - Реєстр або Реєстр споживачів), розміщеного на інформаційній платформі Оператора ГТС відповідно до вимог Кодексу ГТС.
За змістом пункту 2.4 Договору перегляд та коригування замовлених споживачем обсягів природного газу за цим договором може відбуватися шляхом підписання сторонами додаткової угоди, в тому числі протягом відповідного розрахункового періоду. Споживач зобов`язується самостійно контролювати обсяги використання природного газу і своєчасно обмежувати (припиняти) використання природного газу у разі перевищення замовлених обсягів або своєчасно (до кінця відповідного розрахункового періоду) надавати постачальнику для оформлення відповідну додаткову угоду на коригування замовлених обсягів за цим договором. В будь-якому випадку, обсяг, визначений в акті приймання-передачі природного газу, оформленого відповідно до пункту 3.5 цього договору, вважається фактично використаним за цим договором обсягом природного газу.
Відповідно до пунктів 3.1, 3.5 Договору постачальник передає споживачу у загальному потоці природний газ у внутрішній точці виходу з газотранспортної системи. Право власності на природний газ переходить від постачальника до споживача після підписання актів приймання-передачі. Після переходу права власності на природний газ. Споживач несе всі ризики і бере на себе відповідальність, пов`язану з правом власності на природний газ. Приймання-передача газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі газу.
Згідно з підпунктами 3.5.2, 3.5.3 пункту 3.5 Договору передбачено, що на підставі отриманих від споживача даних та даних щодо остаточної алокації відборів споживача на інформаційній платформі Оператора ГТС постачальник готує та надає споживачу два примірники акту приймання-передачі за відповідний розрахунковий період (далі також - акт), підписані уповноваженим представником постачальника. Споживач протягом 2-х (двох) робочих днів з дати одержання акту зобов`язується повернути постачальнику один примірник оригіналу акту, підписаний уповноваженим представником споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від його підписання.
Відповідно до підпункту 3.5.4. пункту 3.5 Договору у випадку неповернення споживачем підписаного оригіналу акту до 15-го (п`ятнадцятого) числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, а також у випадку розбіжностей між даними, отриманими від споживача відповідно до підпункту 3.5.1 цього пункту, та даних щодо остаточної алокації відборів споживача на Інформаційній платформі Оператора ГТС, обсяг (об`єм) спожитого газу вважається встановленим (узгодженим) відповідно до даних Інформаційної платформи Оператора ГТС та переданим у власність споживачу, а вартість поставленого протягом відповідного розрахункового періоду газу розраховується з урахуванням цін, визначених в розділі 4 цього договору.
Розділом 4 Договору встановлено ціну та вартість природного газу. Ціна та порядок зміни ціни на природний газ, який постачається за цим договором, встановлюється наступним чином: ціна природного газу за 1000 куб.м. газу без ПДВ – 13658,33 грн, крім того податок на додану вартість за ставкою 20%, ціна природного газу за 1000 куб.м. з ПДВ – 16390,00 грн; крім того тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи – 124,16 грн без ПДВ, коефіцієнт, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед у відповідному періоді на рівні 1,10 умовних одиниць, всього з коефіцієнтом – 136,576 грн, крім того ПДВ 20% - 27,315 грн, всього з ПДВ – 163,89 грн за 1000 куб.м. 
Всього ціна газу за 1000 куб.м з ПДВ, з урахуванням тарифу на послуги транспортування та коефіцієнту, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед, становить 16553,89 грн. У разі зміни тарифу на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи та/або коефіцієнту, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед у відповідному періоді, вони є обов`язковими для сторін за цим договором з дати набрання чинності відповідних змін. Загальна вартість цього договору на дату укладання становить 2165800,61 грн, крім того ПДВ -433160,12 грн, разом з ПДВ – 2598960,73 грн.
Згідно з пунктом 5.1 Договору оплата за природний газ за відповідний розрахунковий період (місяць) здійснюється споживачем виключно грошовими коштами в наступному порядку: 70% вартості фактично переданого відповідно до акту приймання-передачі природного газу - до останнього числа місяця, наступного за місяцем, в якому було здійснено постачання газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий відповідно до акту приймання-передачі природний газ здійснюється споживачем до 15 числа (включно) місяця, наступного за місяцем, в якому споживач повинен був сплатити 70 % грошових коштів за відповідний розрахунковий період. У разі відсутності акту приймання-передачі, фактична вартість використаного споживачем газу розраховується відповідно до умов підпункту 3.5.4 пункту 3.5 цього договору. Споживач має право здійснити оплату та/або передоплату за природний газ протягом періоду поставки або до початку розрахункового періоду.
Відповідно до пункту 5.4 Договору у разі наявності заборгованості за минулі періоди та/або заборгованості із сплати пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних та судового збору сторони погоджуються, що грошова сума, яка надійшла від споживача, погашає вимоги постачальника у такій черговості незалежно від призначення платежу, визначеного споживачем: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати постачальника, пов?язані з одержанням виконання; 2) у другу - сплачуються інфляційні нарахування, відсотки річних, пені, штрафи; 3) у третю чергу - погашається основна сума заборгованості за використаний природний газ та компенсація вартості робіт, пов?язаних з припиненням (обмеженням) газопостачання споживачу.
Пунктом 7.2 Договору передбачено, що у разі прострочення споживачем строків остаточного розрахунку згідно пункту 5.1 та/або строків оплати за пунктом 8.4 цього договору, споживач зобов`язується сплатити постачальнику 3% річних, інфляційні збитки та пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховані від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.
Даний договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підписів печаткою (за наявності) та діє в частині поставки газу до 30 квітня 2025 року (включно), а в частині розрахунків - до повного їх виконання. Продовження або припинення договору можливе за взаємною згодою сторін шляхом підписання додаткової угоди до договору (пункт 13.1 Договору). 
Спірний договір підписаний сторонами та скріплений печатками.
25 лютого 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю “Газопостачальна компанія “Нафтогаз Трейдинг” (надалі - постачальник) та Лівинецькою сільською радою (надалі – споживач) укладено Додаткову угоду №1 до договору №23-7148/24-БО-Т постачання природного газу (надалі – додаткова угода), згідно з умовами якої сторони дійшли взаємної згоди пункти 2.1., 4.1, 4.3. основного договору викласти у наступній редакції: 
- « 2.1. Постачальник передає споживачу на умовах цього договору замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу у період з жовтня 2024 року по 30 квітня 2024 року (включно), в кількості 154,3992 тис. куб. метрів, в томі числі по місяцях (далі - розрахункові періоди): жовтень 2024 року – 2,57156 тис. куб.м; листопад 2024 року – 30,77804 тис. куб.м; грудень 2024 року – 34,74727 тис. куб.м; січень 2025 року – 31,79691 тис. куб.м.; лютий 2025 року – 28,15040 тис. куб.м.; березень 2025 року – 19,95482 тис. куб.м.; квітень 2025 року – 6,40002 тис. куб.м».
- « 4.1. Ціна та порядок зміни ціни на природний газ, який постачається за цим договором, встановлюється наступним чином: у розрахункових періодах жовтень-грудень 2024 ціна природного газу за 1000 куб.м. газу без ПДВ – 13658,33 грн, крім того податок на додану вартість за ставкою 20%, ціна природного газу за 1000 куб.м. з ПДВ – 16390,00 грн; крім того тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи – 124,16 грн без ПДВ, коефіцієнт, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед у відповідному періоді на рівні 1,10 умовних одиниць, всього з коефіцієнтом – 136,576 грн, крім того ПДВ 20% - 27,315 грн, всього з ПДВ – 163,89 грн за 1000 куб.м. 
Всього в розрахункових періодах жовтень-грудень 2024 ціна газу за 1000 куб.м з ПДВ, з урахуванням тарифу на послуги транспортування та коефіцієнту, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед, становить 16553,89 грн. 
У розрахунковому періоді січень-квітень 2025 ціна природного газу за 1000 куб.м. газу без ПДВ – 13658,33 грн, крім того податок на додану вартість за ставкою 20%, ціна природного газу за 1000 куб.м. з ПДВ – 16390,00 грн; крім того тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи – 501,97 грн без ПДВ, коефіцієнт, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед у відповідному періоді на рівні 1,10 умовних одиниць, всього з коефіцієнтом – 552,167 грн, крім того ПДВ 20% - 110,433 грн, всього з ПДВ – 662,60 грн за 1000 куб.м. 
Всього в розрахунковому періоді січень-квітень 2025 ціна газу за 1000 куб.м з ПДВ, з урахуванням тарифу на послуги транспортування та коефіцієнту, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед, становить 17052,60 грн.»
- « 4.3. Загальна вартість цього договору становить 2165786,62 грн, крім того ПДВ -433157,32 грн, разом з ПДВ – 2598943,94 грн.
Додаткова угода скріплена електронними підписами уповноважених осіб сторін правочину.
Доказів розірвання Договору постачання природного газу №23-7148/24-БО-Т від 16 жовтня 2024 року та Додаткової угоди №1 до договору №23-7148/24-БО-Т від 25 лютого 2025 року або визнання недійсними внаслідок недодержання сторонами в момент його вчинення вимог чинного законодавства України, сторонами у справі не надано. Не надано також і доказів того, що сторони відмовились від виконання договору в силу певних об`єктивних обставин.
На виконання вимог укладеного сторонами правочину Товариство з обмеженою відповідальністю “Газопостачальна компанія “Нафтогаз Трейдинг” склало, підписало та направило Лівинецькій сільській раді для підпису акти приймання-передачі природного газу, зокрема:
- акт приймання-передачі природного газу від 12 листопада 2024 року відповідно до якого відповідачем у жовтні 2024 року було спожито природний газ об`ємом 2,57156 тис. куб. м, вартість якого складає 42569,32 грн з ПДВ;
- акт приймання-передачі природного газу від 12 грудня 2024 року відповідно до якого відповідачем у листопаді 2024 року було спожито природний газ об`ємом 30,77804 тис. куб. м, вартість якого складає 509496,20 грн з ПДВ;
- акт приймання-передачі природного газу від 13 січня 2025 року відповідно до якого відповідачем у грудні 2024 року було спожито природний газ об`ємом 34,74727 тис. куб. м, вартість якого складає 575202,38 грн з ПДВ;
- акт приймання-передачі природного газу від 12 лютого 2025 року відповідно до якого відповідачем у січні 2025 року було спожито природний газ об`ємом 31,79691 тис. куб. м, вартість якого складає 542219,87 грн з ПДВ;
- акт приймання-передачі природного газу від 11 березня 2025 року відповідно до якого відповідачем у лютому 2025 року було спожито природний газ об`ємом 34,97930 тис. куб. м, вартість якого складає 596487,89 грн з ПДВ;
- акт приймання-передачі природного газу від 11 квітня 2025 року відповідно до якого відповідачем у березні 2025 року було спожито природний газ об`ємом 15,15008 тис. куб. м, вартість якого складає 258348,19 грн з ПДВ;
- акт приймання-передачі природного газу від 12 травня 2025 року відповідно до якого відповідачем у квітні 2025 року було спожито природний газ об`ємом 7,54366 тис. куб. м, вартість якого складає 128638,99 грн з ПДВ;
Акти приймання-передачі за жовтень 2024 року по квітень 2025 року відповідачем не підписані та не скріплені печаткою, що на думку позивача свідчить про порушення пункту 3.5.1. Договору.
У матеріалах справи міститься лист Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" №ТОВВИХ-26-271 від 07 січня 2026 року направлений позивачу у відповідь на отриманий адвокатський запит. У листі повідомляється, що споживач з EIC - кодом 56XS00004BMM200Е (відповідає коду Лівинецької сільської ради вкзаному у Договорі постачання природного газу №23-7148/24-БО-Т від 16 жовтня 2024 року) використав за період з 17 жовтня 2024 року по 30 квітня 2025 року наступні обсяги природного газу: з 17 жовтня 2024 року по 31 жовтня 2024 року - 2571,56 м3; з 01 листопада 2024 року по 30 листопада 2024 року - 30778,04 м3; з 01 грудня 2024 року по 31 грудня 2024 року - 34747,27 м3; з 01 січня 2025 року по 31 січня 2025 року - 31796,91 м3; з 01 лютого 2025 року по 28 лютого 2025 року - 34979, 30 м3; з 01 березня 2025 року по 31 березня 2025 року - 15150,08 м3; з 01 квітня 2025 року по 30 квітня 2025 року - 7543,66 м3.
Означені показники Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" збігаютсья із даними, які вказані у актах позивача.
Вирішуючи питання про наявність або відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, суд дійшов до наступних висновків.
Внаслідок укладення Договору постачання природного газу №23-7148/24-БО-Т від 16 жовтня 2024 року та Додаткової угоди №1 до договору №23-7148/24-БО-Т від 25 лютого 2025 року між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов`язки.
Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Статтею 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.
Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи газотранспортної системи (далі – Оператори ГРМ/ГТС), регулюються Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі – НКРЕКП) від 30 вересня 2015 року № 2496.
Відповідно до пункту 3 розділу І Правил постачання природного газу споживачу здійснюється на підставі договору постачання природного газу між постачальником та споживачем, який укладається відповідно до вимог цих Правил, та після включення споживача до Реєстру споживачів постачальника в інформаційній платформі Оператора ГТС у відповідному розрахунковому періоді в порядку, визначеному Кодексом газотранспортної системи.
Відповідно, до пункту 1 глави 5 розділу IV Кодексу газотранспортної системи (далі – Кодекс ГТС), затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2493, постачання природного газу споживачу здійснюється на підставі договору постачання природного газу між постачальником та споживачем, який укладається відповідно до Правил постачання природного газу, та за умови включення споживача до Реєстру споживачів постачальника в інформаційній платформі у відповідному розрахунковому періоді. Постачальник, крім постачальника “останньої надії”, не має права реєструвати споживача у власному Реєстрі споживачів постачальника в розрахунковому періоді, не погодженому зі споживачем.
Пунктом 3 розділу ІІ Правил постачання природного газу встановлено, що реєстрація споживача у реєстрі споживачів постачальника на інформаційній платформі Оператора ГТС здійснюється постачальником на період дії укладеного договору постачання природного газу в частині його обов`язку постачати природний газ споживачу.
Постачальник має право оперативно контролювати обсяг споживання природного газу споживачем, використовуючи інформаційну платформу Оператора ГТС або інформацію споживача, а також шляхом самостійного контролю обсягів споживання природного газу на об`єкті споживача (абзац 2 пункту 11 розділу ІІ Правил).
Відповідно до пункту 12 розділу II Правил постачання природного газу, за підсумками розрахункового періоду, споживач до 05 числа місяця, наступного за розрахунковим, зобов`язаний надати діючому постачальнику копію відповідного акту про фактичний об`єм (обсяг) розподіленого (протранспортованого) природного газу споживачу за розрахунковий період, що складений між Оператором ГРМ/ГТС та споживачем, відповідно до вимог Кодексу газотранспортної системи/Кодексу газорозподільних систем.
На підставі отриманих від споживача даних та/або даних Оператора ГТС, постачальник протягом трьох робочих днів готує та надає споживачу два примірники акту приймання-передачі природного газу за розрахунковий період, підписані уповноваженим представником постачальника. Споживач протягом двох днів з дати одержання акту приймання-передачі природного газу зобов`язується повернути постачальнику один примірник оригіналу акту приймання-передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акту приймання-передачі природного газу.
Також абзацом 5 пункту 12 розділу II Правил постачання природного газу визначено, що у випадку відмови від підписання акту приймання-передачі природного газу розбіжності підлягають урегулюванню відповідно до договору, або в судовому порядку. До прийняття рішення судом вартість поставленого природного газу встановлюється відповідно до даних постачальника.
За відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).
Відповідно до статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).
Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).
Статтею 526 Цивільного кодексу України унормовано, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
На виконання умов Договору постачання природного газу №23-7148/24-БО-Т від 16 жовтня 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" свої зобов`язання виконало належним чином, поставивши відповідачу з жовтня 2024 року по квітень 2025 року природний газ на загальну суму 2652962,84 грн, що підтверджується наявними у матеріалах справи актами прийому-передачі природного газу. 
Враховуючи викладене вище, судом встановлено, що позивач покладені на нього обов`язки виконав у повному обсязі.
При цьому, як вбачається із матеріалів справи, відповідачем було здійснено часткову оплату за переданий газ на суму 2524323,85 грн. Розмір несплаченого основного боргу відповідача перед позивачем за договором складає 128638,99 грн. 
За прострочення оплати позивачем нараховано відповідачу пеню в розмірі 27762,84 грн, три відсотки річних у сумі 2897,18 грн та індекс інфляції в сумі 1805,94 грн.
Згідно з частиною 1 статті 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 610 Цивільного кодексу України унормовано, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Положеннями статті 612 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник вважаться таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором.
Відповідно до норм частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частини 2, 3 статті 549 Цивільного кодексу України).
Згідно зі статтею 1 Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань”, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.
Стаття 3 Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань” передбачає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
Пунктом 7.2 Договору передбачено, що у разі прострочення споживачем строків остаточного розрахунку згідно пункту 5.1 та/або строків оплати за пунктом 8.4 цього договору, споживач зобов`язується сплатити постачальнику 3% річних, інфляційні збитки та пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховані від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.
За прострочення виконання зобов`язання, на підставі пункту 7.2 Договору, позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача пеню в сумі 27762,84 грн.
Нарахування індексу інфляції на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання.
Суми, які кредитор може стягнути з боржника відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України носять компенсаторний характер, а право на їх стягнення з`являється у кредитора після прострочення боржника, тобто у разі неправомірного користування боржником грошовими коштами кредитора.
Перевіривши правильність наданих позивачем розрахунків до позовної заяви пені, трьох процентів річних, а також з врахуванням часткової оплати відповідачем суми заборгованості, суд встановив, що він здійснений у відповідності до закону та арифметично правильно, відтак, з відповідача на користь позивача належать до стягнення 27762,84 грн суми пені та 2897,18 грн суми трьох процентів річних. 
Перевіривши правильність наданих позивачем розрахунків до позовної заяви індексу інфляції, з врахуванням часткової оплати відповідачем суми основного боргу, які нараховувались позивачем окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовувались, що відповідає приписам частини другої статті 625 Цивільного кодексу України, суд встановив, що він здійснений у відповідності до закону та арифметично вірно, відтак, з відповідача на користь позивача належать до стягнення 1805,94 грн індексу інфляції.
Стаття 129 Конституції України встановлює, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості - є однією із основних засад судочинства.
Згідно із статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (пункт 87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06 вересня 2005 року).
У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15 травня 2008 року зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.
Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.
Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.
Як визначено статтею 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до статті 74 Господарського процесуального Кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Частиною 1 статті 75 Господарського процесуального Кодексу України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.
Відповідно до статті 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Як слідує з положень статей 77, 78 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.
Відповідно до пунктів 1, 2 статті 86 Господарського процесуального Кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Згідно з частиною 1 статті 5 Господарського процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Суд зазначає, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з урахуванням юридичної сили правового акта в ієрархії національного законодавства та з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини при дотриманні норм процесуального права.
Згідно з статтею 17 Закону України “Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини” суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Суд вважає за необхідне вказати, що Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" наголосив на тому, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. У справі “Руїз Торіха проти Іспанії” Європейський суд з прав людини вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).
Одночасно, у матеріалах справи міститься заява відповідача про визнання позову у повному обсязі (вх.№860 від 04 березня 2026 року).
Згідно з частиною 1 статті 191 Господарського процесуального кодексу України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.
Відповідно до частини 4 статті 191 Господарського процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Отже, на підставі викладеного, приймаючи до уваги наведене вище у сукупності, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, враховуючи визнання позову відповідачем і те, що визнання позову не суперечить закону і не порушує права чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є правомірними, обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до норм статті 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справ.
Як вбачається із матеріалів справи, позивач за звернення із відповідною позовною заявою сплатив судовий збір у розмірі 2662,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №0000032177 від 06 лютого 2026 року.
Відповідно до приписів частини 3 статті 7 Закону України “Про судовий збір” та статті 130 Господарського процесуального кодексу України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
З огляду на визнання відповідачем позовних вимог до початку розгляду справи по суті, позивачу підлягає поверненню з державного бюджету сплачений судовий збір в розмірі 1331,20 грн, решту судового збору покласти на відповідача.
Керуючись статтями 2, 4, 5, 123, 129, 130, 191, 220, 222, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд 

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
2. Стягнути з Лівинецької сільської ради Дністровського району Чернівецької області (60125, Україна, Чернівецька обл., Дністровський р-н, с. Лівинці, вул. Головна, буд. 13, код 04418794) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Газопостачальна компанія “Нафтогаз Трейдинг” (04116, Україна, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 1, код 42399676) кошти у загальній сумі 161104,95 грн, з яких: основний борг у сумі 128638,99 грн, пеня у сумі 27762,84 грн, три проценти річних у сумі 2897,18 грн та індекс інфляції в сумі 1805,94 грн, а також витрати зі сплати судового збору в сумі 1331,20 грн. 
3. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю “Газопостачальна компанія “Нафтогаз Трейдинг” (04116, Україна, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 1, код 42399676) з державного бюджету України 1331,20 грн судового збору, сплаченого платіжною інструкцією №0000032177 від 06 лютого 2026 року до Господарського суду Чернівецької області за подання позову.

Повне судове рішення складено та підписано 10 квітня 2026 року.

Строк і порядок набрання рішенням законної сили та його оскарження.
Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідно до ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст. 257 ГПК України).

Суддя Олександр ТИНОК