Справа № 766/2281/26
н/п 3/766/1372/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 березня 2026 року м. Херсон

Суддя Херсонського міського суду Херсонської області Єпішин Ю.М., розглянувши матеріали, які надійшли з ВП № 1 ХРУП ГУНП в Херсонській області про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відносно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -
в с т а н о в и в:

Відносно ОСОБА_1 складено протокол серії ЕПР1 №598289 від 22.02.2026 року, відповідно до змісту якого 22.02.2026 року о 16:30 год., ОСОБА_1 по трасі Одеса-Мелітополь-Новоазовськ, 206 км., Блокпост Х-11, керував транспортним засобом Skoda Fabia, д.н.з. НОМЕР_2 , будучи тимчасово позбавленим в праві керування транспортним засобом, постанова Суворовського ВДВС у м.Херсоні 67797246 від 18.11.2025 року, чим порушив п. 2.1а ПДР України.
Дії ОСОБА_1 згідно протоколу про адміністративне правопорушення кваліфіковано за ч. 3 ст. 126 КУпАП, а саме: керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.
У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився. Представником адвокатом Лєбєдєвим А.С. подано заперечення на протокол згідно яких просить закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що ОСОБА_1 не був обізнаний щодо факту його тимчасового обмеження в праві керування транспортними засобами.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП представниками поліції була обґрунтована наступними дослідженими в судовому засіданні доказами:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №598289 від 22.02.2026 року, в якому викладено обставини вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення;
- рапортом від 24.02.2026 року;
- постановою про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами ВП №67797246 від 18.11.2025 року;
- відеофайлами.
Оцінивши наведені вище докази, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).
Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішенні її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст. 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен з`ясувати чи винна дана особа у вчиненні адміністративного правопорушення, а також всі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
Так, за ст.251КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Оцінюючи матеріали справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 126 КУпАП слід зауважити на таке.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №598289 від 22.02.2026 року, ОСОБА_1 під час, стосовно якого встановлено тимчасове обмеження боржника у праві керування транспортними засобами ВП №67797246 від 18.11.2025 року керував транспортним засобом за наявності обмеження такого права, відповідно до постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами.
У той же час матеріали справи не містять жодних відомостей про те, що дана постанова була доведена до відома ОСОБА_1 як того вимагає ч. 2 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до якої копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі документи виконавчого провадження), зокрема про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам рекомендованим поштовим відправленням крім того, матеріали не містять і вказаної постанови.
Оцінюючи конструкцію диспозиції ч. 3 ст. 126 КУпАП, суд приходить до висновку, що суб`єктивна сторона вказаного правопорушення має форму умислу, тобто особа, яка керує транспортним засобом повинна усвідомлювати факт свого обмеження у праві керування. В той же час як вбачається в першу чергу з викладеного вище, відомості про отримання ОСОБА_1 постанови, відсутні, що робить неможливим дійти висновку про наявність умислу в діях останнього на вчинення вказаного правопорушення.
Оцінюючи встановлені факти, суд враховує окрім викладеного таке.
Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява №16347/02, «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява №36673/04, «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява №926/08, рішення від 20.09.2016 р.). При цьому Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у вчиненні якого певною особою має доводитися в суді. Також суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Отже, уповноваженим органом під час складання протоколу було передчасно зроблено висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 126 КУпАП.
Відповідно до ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.
За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що у діях особи, що притягається до адміністративної відповідальності відсутній склад адміністративного правопорушення передбачений ч. 3 ст. 126 КУпАП, так як її вину не доведено належним чином.
Протокол про адміністративне правопорушення, з огляду на вимоги ст. 251 КУпАП хоча і є самостійним видом доказу, проте без обґрунтування іншими матеріалами є лише констатацією обставин, встановлених представником поліції. Усунути ці недоліки під час розгляду справи шляхом вивчення наданих суду матеріалів неможливо.
Щодо рапорту працівника поліції, як доказу вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у вчиненні адміністративного правопорушення суд зазначає, що у ньому викладені обставини вчиненого правопорушення, проте, відповідно до правового висновку, висловленого ВС у Постанові від 20 травня 2020 року у справі №524/5741/16а, рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень за відсутності інших належних доказів підтвердження вчинення правопорушення.
За таких обставин, з урахуванням загального принципу про те, що всі сумніви щодо доведеності вини особи у вчиненні правопорушення необхідно тлумачити на її користь (ст. 62 Конституції України), суд приходить до висновку, що обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення не знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, а тому в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, що на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП України має своїм наслідком закриття провадження, оскільки провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутність події і складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст. ст. 23, 126, 247, 250-252, 280, 283, 284 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 3 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення закрити.
Постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом10(десяти)днів з дня винесення постанови.
У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Суддя Ю.М. Єпішин