Справа № 572/6603/25
Провадження № 2/750/1528/26

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2026 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі: 
судді Супруна О.П.,
секретар Юрченко А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 572/6603/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

у с т а н о в и в :

05.12.2025 ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» через систему «Електронний Суд» звернулося до Сарненського районного суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором про споживчий кредит № 143037 від 10.06.2024 у розмірі 12 667,10 грн, мотивуючи свої позовні вимоги неналежним виконанням умов договору відповідачем.
Суддя Сарненського районного суду Рівненської області Ведяніна Т.О. ухвалою від 08.12.2025 справу передала за підсудністю на розгляд Деснянському районному суду м. Чернігова.
Суддя Деснянського районного суду м. Чернігова Супрун О.П. ухвалою від 04.02.2026 прийняв справу до свого провадження, відкрив провадження та призначив її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін на 16.04.2026; за клопотанням позивача, витребував у АТ «А-Банк» інформацію щодо підтвердження належності відповідачу банківської картки № НОМЕР_1 хх-хххх-9690 та факту зарахування кредитних коштів у сумі 5 000,40 грн у період із 15.06.2024 по 15.06.2024.
У судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві просив задовольнити позов, дав згоду на заочний розгляд, а справу просив слухати за його відсутності.
Відповідач, який оповіщався про дату, час і місце розгляду справи в установленому законом порядку, у судове засідання не з`явився, відзиву не подав. 
За письмовою згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, відповідно до статті 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України).
За правилом частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.
Судом установлено, що 10.06.2024 між ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та ОСОБА_1 було укладено Договір про споживчий кредит № 143037 (індивідуальна частина) у електронній формі з використанням електронного підпису (а.с. 34-37). Укладений договір складається з Договору про споживчий кредит № 143037 (індивідуальна частина), Графіка платежів за кредитним договором, які містять персональні умови кредитування, та загальної для всіх клієнтів публічної частини Договору про споживчий кредит (Публічна частина), що розміщена на веб-сайті кредитодавця https://finx.com.ua. Укладаючи договір позичальник приєднався до Публічної частини та Графіку платежів, як невід`ємних частин договору, шляхом підписання індивідуальної частини (акцепту). Договір набув чинності з моменту підписання акцепту. 
Договір про споживчий кредит № 143037 від 10.06.2024 підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором «а603d6f6».
Відповідно до розділу I Договору (Індивідуальні умови кредитування позичальника) ОСОБА_1 отримав кредит у сумі 6 945,00 грн, процентна ставка – 586,00 % річних (фіксована), комісія за надання кредиту складає 1944,60 грн (28 % від загальної суми кредиту), загальний строк кредитування – 70 дні, починаючи з 10.06.2024 по 19.08.2024 (підпункт 2.2.1 пункту 2.1 та пункти 2.3, 2.5, 2.6 розділу I Договору).
Строк, на який надається кредит, встановлюється Графіком платежів. Періодичність виплат кредиту, процентів та комісії за кредитом становить 1 раз на два тижні. Конкретні дати вказані в Графіку платежів. Указане обумовлено підпунктом 2.6.1 пункту 2.6 Договору.
Графік платежів, що є додатком до Договору про споживчий кредит № 143037 від 10.06.2024, підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором «а603d6f6» (а.с. 37 зворот).
Денна процентна ставка за умовами Договору складає: 7 270,70/6 945,00/70 днів*100%=1,4956%/день. Орієнтовна реальна річна процентна ставка складає 48 115,15 % річних. Орієнтовна загальна вартість – 14 215.70 грн (пункти 2.7.1, 2.8, 2.9.1 Договору та розділ 3 Паспорта споживчого кредиту).
Кредитодавець свої зобов`язання за Договором про споживчий кредит виконав у повному обсязі шляхом перерахування ОСОБА_1 кредитних коштів у визначеному договором розмірі з урахування комісії, успішність переказу підтверджується відповіддю АТ «А-Банк» від 12.03.2026 № 20.1.0.0.0/7-20260303/0133, наданою на запит суду.
Позичальник, у свою чергу, належним чином свої зобов`язання за вказаним правочином не виконував, унаслідок чого утворилася заборгованість у сумі 12 667,10 грн, яка складається з: 6 945,00 грн – тіло кредиту, 5 321,10 – відсотки, 401,00 – комісія, що випливає з розрахунку ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» (Картка обліку виконання договору: 143037) (а.с. 50)
10.10.2024 між ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» було укладено Договір факторингу № 10102024 (а.с. 5-7). Відповідно до витягу з Додатку № 1 до Договору факторингу № 10102024 від 10.10.2024 – Реєстр прав вимоги № 2 від 06.11.2024, до позивача перейшло право грошової вимоги за Договором про споживчий кредит № 143037 від 10.06.2024 в сумі 12 667,10 грн (а.с. 53). 
Позивач просить стягнути з боржника заборгованість у розмірі 12 667,10 грн, що складається з: 6 945,00 – прострочене тіло кредиту, 5 321,10 – прострочені відсотки, 401,00 – комісія.
Згідно зі статтею 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За приписами статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відновлення становища, яке існувало до порушення (статті 15,16 Цивільного кодексу України).
За приписами частини першої статті 205 Цивільного кодексу України (далі за текстом – ЦК України) правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до частини першої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Згідно з частиною третьою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Частиною дванадцятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Відповідно до абзацу 3 частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису з одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
За приписами статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до частини першої статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Стаття 526 ЦК України встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Згідно із частиною першою статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Частиною першою статті 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до частини першої статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (частина перша статті 611 ЦК України).
За приписами частини першої статті 612 ЦК України боржник уважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Будь-яких доказів, які б спростовували доводи позивача про заборгованість за кредитним договором, відповідачка не надала, а також не спростувала розмір нарахованої суми заборгованості.
Приписами статті 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
За змістом положень пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями частини першої статті 516 ЦК України визначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги той факт, що відповідач користувався наданими первісним кредитором коштами, не виконуючи зобов`язань за Договором про споживчий кредит № 143037 від 06.02.2025 щодо своєчасного повернення позивачеві наданих грошових коштів зі сплатою відповідних відсотків за користування кредитом, суд уважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми наданого кредиту підлягають задоволенню.
Із розрахунком позивача щодо нарахування відсотків за кредитом суд частково не погоджується, виходячи з наступного.
Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним.
Стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування», якою передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %, була доповнена частиною п`ятою згідно із Законом № 3498-IX від 22.11.2023.
Закон України від 22.11.2023 № 3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24.12.2023.
Згідно з частиною п`ятої статті 94 Конституції України закон набирає чинності через десять днів з дня його офіційного оприлюднення, якщо інше не передбачено самим законом, але не раніше дня його опублікування.
Ураховуючи, що самим Законом України від 22.11.2023 № 3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» передбачено те, що він набирає чинності 24.12.2023, а кредитний договір було укладено 10.06.2024, тобто після набрання чинності цим Законом, до спірних правовідносин підлягає застосуванню частина п`ята статті 8 Закону України «Про споживче кредитування».
Також суд ураховує, що пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту.
Частиною другою розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» установлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Договір про споживчий кредит № 143037 укладено 10.06.2024, тобто після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування», а тому умови договору щодо встановлення денної процентної ставки на рівні 1,4956 % у день, яка застосовується позивачем протягом строку кредитування, є нікчемною в силу положень частини п`ятої статті 8 та частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Із урахуванням викладеного, суд доходить висновку про часткову обґрунтованість вимоги ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» та стягнення з відповідача заборгованості за процентами за користування кредитом з розрахунку розміру денної процентної ставки 1 % у період з 11.06.2024 по 19.08.2024, що становить 3 500,28 грн (5 000,40 грн х 1 % х 70 днів).
При виконанні вказаного розрахунку судом ураховано, що фактично отримана відповідачем сума кредитних коштів складає 5 000,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 0923451039245.128 від 10.06.2024, наданою АТ «А-Банк».
Суд зазначає, що договором передбачено загальну суму кредиту у розмірі 6 945,00 грн, однак фактично відповідачу було зараховано кредитні кошти у розмірі 5 000,40 грн, тобто вже з урахуванням утриманої кредитором комісії за надання кредиту, передбаченої пунктом 2.5 договору.
Таким чином, відповідач фактично отримав у користування лише 5 000,40 грн, а не 6 945,00 грн, як зазначено у договорі. За таких обставин, визначення кредитором тіла кредиту у розмірі 6 945,00 грн не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки до складу вказаної суми включено комісію, яка фактично не була надана відповідачу в користування як кредитні кошти.
Включення до тіла кредиту сум комісійних платежів, що фактично утримані кредитором під час видачі кредиту, свідчить про штучне збільшення розміру основного зобов`язання відповідача, що не відповідає правовій природі кредитного договору, відповідно до якої тілом кредиту є саме фактично отримані позичальником кошти.
Крім того, судом установлено, що кредитором за весь період кредитування було додатково нараховано комісію в розмірі 401,00 грн, водночас умовами укладеного між сторонами договору нарахування такої комісії не передбачено, а отже підстави для її стягнення відсутні.
Отже, суд дійшов висновку про неналежне виконання ОСОБА_1 грошових зобов`язань за Договором про споживчий кредит № 143037 від 10.06.2024 та стягнення з нього кредитної заборгованості в загальному розмірі 8 500,68 грн (5 000,40 грн + 3 500,28 грн).

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до частин першої – третьої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність;
3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Із запровадженням з 15.12.2017 змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства.
Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.
При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).
Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
Це підтверджується і такими нормами ЦПК України.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.
Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу вважала за необхідне надати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких позивач має заперечення.
Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (постанови Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі
№ 922/445/19 та від 06.12.2019 у справі № 910/353/19, а також постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від
25.05.2021 у справі № 910/7586/19).
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000,00 грн позивачем надано: копію Договору про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20.08.2025, укладеного між позивачем та Адвокатським бюро «Соломко та партнери»; копію Додаткової угоди № 25770798248 до Договору про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20.08.2025, копію Протоколу погодження вартості послуг до вказаного договору; копію Акта прийому-передачі наданих послуг до Договору про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20.08.2025; копію свідоцтва на право заняття адвокатською діяльністю серії КС № 7073/10.
Ураховуючи відсутність заперечень ОСОБА_1 щодо розміру витрат на правничу допомогу, а також права суду втручатись у договірні відносини між адвокатом та клієнтом без ініціативи відповідача, вони підлягають стягненню у визначеному позивачем та адвокатом розмірі пропорційно до розміру задоволених вимог (67,11 %).
Також, згідно зі статтею 141 ЦПК України, пропорційно до розміру задоволених вимог з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати по оплаті судового збору.
Ураховуючи викладене, керуючись статтями 12, 13, 81, 141, 258, 259, 265, 279, 280-282, 289, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Частково задовольнити позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» заборгованість за Договором про споживчий кредит № 143037 від 10.06.2024 у розмірі 8 500,68 грн (вісім тисяч п`ятсот гривень 68 копійок).
Відмовити в задоволенні решти позовних вимог.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» 4 697,70 грн (чотири тисячі шістсот дев`яносто сім гривень 70 копійок) у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» 1 625,67 (одна тисяча шістсот двадцять п`ять гривень 67 копійок) у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Позивач має право оскаржити заочне рішення до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС», місцезнаходження: вул. Юрія Поправки, 6, каб. 13, м. Київ, код ЄДРПОУ - 42986956.
Відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_2 .

Суддя