КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД 	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2026 року м. Кропивницький Справа № 340/6745/25

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Савонюка М.Я., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у порядку письмового провадження) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій, - 
ВСТАНОВИВ:

До Кіровоградського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надалі - позивач) до Військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України (надалі – відповідач), у якій просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких додаткової винагороди виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 06.12.2023 по 20.12.2023;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 06.12.2023 по 20.12.2023.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з квітня 2023 року проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України. 06.12.2023 під час виконання бойового завдання із захисту територіальної цілісності Батьківщини отримав поранення (травму) - пошкодження капсульно-зв`язкового апарату лівого гомілкостопного суглобу, що підтверджується Актом №61-2025 Нвс-1 від 22.05.2025 та Актом №61-2025 Нвс-5 від 22.05.2025. Перебував на стаціонарному лікуванні з 06.12.2023 по 20.12.2023 у Військово-медичному клінічному центрі Північного регіону.
Вказує, що під час перебування на стаціонарному лікуванні у період з 06.12.2023 по 20.12.2023 не отримував у повному розмірі додаткову винагороду у розмірі 100000,00 грн на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану (далі — постанова №168). 
Вважає таку бездіяльність протиправною, оскільки положення постанови №168 встановлюють лише дві умови для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва) із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення. 
З цих підстав просить позов задовольнити.

24.02.2026 від відповідача надійшли витребувані судом ухвалами суду від 06.10.2025 та від 05.01.2026 докази, однак правом на подання суду відзиву на позовну заяву не скористався. 
Надав письмові пояснення, у яких заперечив проти задоволення позовних вимог. Зазначив, що позивач проходить військову службу за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 з 05.04.2023 по теперішній час. 06.12.2023 одержав травмування. За результатами проведеного розслідування нещасного випадку наказом НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону №1439 ОД від 21.05.2025 встановлено, що нещасний випадок є наслідком особистої необережності ОСОБА_1 . Відтак підстави для виплати йому додаткової винагороди у розмірі 100000,00 грн на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні відповідно до постанови №168 за період з 06.12.2023 по 20.12.2023 відсутні. Крім цього, із рапортом у встановленому порядку про таку виплату не звертався.
Звертає увагу, що за 06.12.2023 та 20.12.2023 позивач уже отримав додаткову грошову винагороду відповідно до постанови №168 з розрахунку 100000 грн та 30000 грн за місяць відповідно. 
Вказує на пропуск позивачем строку звернення до суду із цим позовом.

Будь-яких заяв чи клопотань від учасників справи до суду не надходило.
06.10.2025 ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у порядку письмового провадження), витребувано від відповідача докази по справі.
05.01.2026 ухвалою суду повторно витребувано у відповідача докази по справі.

Установивши фактичні обставини справи, на які посилаються сторони як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши та оцінивши докази, проаналізувавши норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що наказом начальника НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України №99-ОС від 05.04.2023 солдата ОСОБА_1 , призваного на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, зарахованого наказом Голови Державної прикордонної служби України від 31.03.2023 № 450-ОС у розпорядження начальника НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону, який прибув для подальшого проходження військової служби з ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 05.04.2023 зараховано до списків особового складу та на всі види забезпечення НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону Військової частини НОМЕР_1 (а.с. 55).
06.12.2023 позивач отримав травму в районі населеного пункту Петропавлівка Куп`янського району Харківської області. 
Згідно виписки із медичної картки стаціонарного хворого №4759К ОСОБА_1 проходив з 06.12.2023 по 20.12.2023 стаціонарне лікування у Військово-медичному клінічному центрі Північного регіону з клінічним діагнозом: післятравматичний теносиновіт правого гомілковоступеневого суглоба (а.с. 23).
Наказом в. о. начальника НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону №1211-ОД від 13.05.2025 на підставі рапорту від 12.05.2025 начальника служби охорони здоров`я НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону старшого лейтенанта медичної служби ОСОБА_2 по факту отримання травми інспектором прикордонної служби 2 категорії – снайпером другого відділення інспекторів прикордонної служби другої прикордонної застави третього відділу прикордонної служби (тип С) четвертої прикордонної комендатури швидкого реагування старшим солдатом ОСОБА_1 , з метою встановлення причин, умов та обставин отримання травми, призначено комісію розслідування нещасного випадку (а.с. 68). 
За результатами службового розслідування складено Акт №61-2025 від 22.05.2025 (форма Нвс-5) розслідування нещасного випадку, що стався 06.12.2023 близько 02 год. 00 хв. у НОМЕР_3 мобільному прикордонному загоні Державної прикордонної служби України (далі — Акт Нвс-5), у пункті 3 якого зазначено, що згідно Журналу бойових дій третього відділу прикордонної служби (тип С) четвертої прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону, на виконання бойового розпорядження коменданта ІНФОРМАЦІЯ_2 швидкого реагування старший солдат ОСОБА_1 застосовувався у складі групи військовослужбовців, з завданням недопущення просування противника. З пояснення старшого солдата ОСОБА_1 стало відомо, що: з 05 на 06 грудня 2023 року він знаходився на бойовому чергуванні на позиції «БЕРЕЗА» («ВАЗА») в районі населеного пункту Петропавлівка Куп`янського району Харківської області згідно бойового розпорядження начальника третього відділу прикордонної служби підполковника ОСОБА_3 . Приблизно о 01 год. 00 хв. прибула зміна і, передавши позицію, група вирушила на точку евакуації. Під час руху військовослужбовці попали під обстріл, заховались в посадці перечекати. Оскільки був після поранення (24.09.2023) позивач не міг рухатись із швидкістю групи, але щоб не затримувати групу, вирішив виходити сам, догнавши групу в точці евакуації. Після виходу групи, приблизно через 3 хвилини, продовжив рух. Через деякий час знову почався обстріл і від близького прильоту впав у глибоку вирву, скотившись на дно військовослужбовця по інерції кинуло на протилежний схил, в цей момент відчув біль в нозі і хрускіт. Вибравшись з вирви після обстрілу, зайшов на сусідню позицію «ДУБ» («ВЕЖА»), де знаходились військовослужбовці Збройних сил України. Передав старшому групи по радіостанції, що отримав травму та буде виходити на евакуацію до медиків. Зафіксувавши гомілковостопний суглоб, продовжив рух на точку евакуації в супроводі військовослужбовця ЗСУ. Діставшись до точки евакуації о 04 год. 20 хв., був доставлений медиком ЗСУ до стабілізаційного пункту, який розташований у місті Куп`янськ, а ввечері приблизно о 16 год. 00 хв. в госпіталь «Сеньково — 3», де і знаходився на лікуванні до 20 грудня 2023 року. Встановлено, що причинами нещасного випадку є протиправні дії невстановлених осіб в умовах військової агресії з боку російської федерації, які вчинені на території України шляхом застосування зброї відносно військовослужбовців Державної прикордонної служби України. 
Комісією також зроблено наступні висновки: відповідно до частини 4 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» нещасний випадок, що стався із інспектором прикордонної служби 2 категорії - снайпером другого відділення інспекторів прикордонної служби другої прикордонної застави третього відділу прикордонної служби (тип С) четвертої прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону старшим солдатом ОСОБА_1 , вважається таким, що стався військовослужбовцем під час виконання ним обов`язків військової служби; до нещасного випадку призвели протиправні дії невстановлених осіб в умовах військової агресії з боку російської федерації, які вчинені на території України шляхом застосування зброї відносно військовослужбовців Державної прикордонної служби України; порушень вимог нормативно-правових актів з охорони праці не встановлено (а.с. 21-22). 
У Акті №61-2025 від 22.05.2025 (форма Нвс-1) про нещасний випадок, що стався з військовослужбовцем під час виконання ним обов`язків військової служби (далі — Акт Нвс-1) наведено аналогічні обставини отримання травми позивачем. Також зазначено, що після госпіталя на ВЛК ОСОБА_1 не направляли. Нещасний випадок не є наслідком вчинення потерпілим дій у стані алкогольного, токсичного чи наркотичного сп`яніння, вчинення ним злочину, кримінального або адміністративного правопорушення, навмисного заподіяння шкоди своєму здоров`ю або самогубства. Причинами нещасного випадку встановлено протиправні дії невстановлених осіб в умовах військової агресії з боку російської федерації, які вчинені на території України шляхом застосування зброї відносно військовослужбовців Державної прикордонної служби України. Діагноз згідно з довідкою лікувально-профілактичного закладу «Форма 100» та виписки із медичної карти стаціонарного хворого Військово-медичного клінічного центру Північного регіону: «Пошкодження капсульно-зв`язкового апарату лівого гомілкостопного суглобу» (а.с. 19-20). 
Згідно наказу в.о. начальника НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону №1439-ОП від 21.05.2025 встановлено, що нещасний випадок, який стався із старшим солдатом ОСОБА_1 є наслідком особистої необережності. Також, відповідно до частини 4, статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» нещасний випадок наказано вважати таким, що стався під час виконання ним обов`язків військової служби та облікувати за НОМЕР_2 мобільним прикордонним загоном (а.с. 69-70).
21.07.2025 представник позивача — адвокат Мандрик Владислав Володимирович, направив до Військової частини НОМЕР_1 заяву №Л/308215/03, у якій зазначив про необхідність нарахувати та виплатити ОСОБА_1 у повному розмірі за періоди стаціонарного лікування з 06.12.2023 по 20.12.2023 щомісячну доплату у вигляді підвищеної додаткової винагороди у розмірі до 100000 грн, передбачену постановою №168 з урахуванням фактично виплачених сум. Просив включити позивача до наказу про виплату такої додаткової винагороди та надати інформацію та документи з цього питання. До заяви додав копії Акта №61-2025 Нвс-1, Акта №61-2025 Нвс-5, виписки №4759К (а.с. 24-25).
У відповідь на вказаний запит відповідач листом №02.9/A-1520/1561 від 01.08.2025 повідомив представнику позивача про відсутність правових підстав для надання запитуваної інформації, оскільки така інформація є інформацією з обмеженим доступом та стосується приватного життя особи, про яку запитується, і її захист від неналежного поширення забезпечується Конституцією України, законами України «Про інформацію», «Про захист персональних даних», а тому може поширюватися лише за згодою особи, або в інших, передбачених законом, випадках (а.с. 25зв.-26). 

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами статті 1 Закону України №2011-XII від 20.12.1991 "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон №2011-XII) соціальний захист військовослужбовців - це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Згідно з пунктом 2 статті 1-2 Закону №2011-ХІІ у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Відповідно до пунктів 1-4 статті 9 Закону №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України. Порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, визначаються Кабінетом Міністрів України.
Отже, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Згідно з пунктом 1 статті 9-2 Закону №2011-ХІІ під час дії воєнного стану військовослужбовцям щомісячно виплачується додаткова винагорода на умовах, у розмірах та в порядку, встановлених Кабінетом Міністрів України.
У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 №2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022, який продовжено станом і на теперішній час.
Пунктом 1-1 постанови №168, в редакції Постанови від 08.10.2022 №1146 установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
09.08.2023 до Постанови №168 постановою Кабінету Міністрів України №386 внесено зміни, згідно з якими Постанову №168 доповнено пунктом 1-2.
Відповідно до пункту 1-2 Постанови №168 виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.
Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які:
у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії;
захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон) або є заручниками, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні (у разі, коли зазначені події сталися як до введення воєнного стану, так і після його введення);
загинули (померли) внаслідок отриманого після введення воєнного стану поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини (виплата здійснюється за весь місяць, у якому особа загинула (померла), що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Відповідно до пункту 2-1 Постанови №168 порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів. 
Таким чином, додаткова винагорода у розмірі 100000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні виплачується військовослужбовцям, зокрема, тим, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Така виплата здійснюється за дотримання усього двох умов - пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних) внаслідок такого поранення або перебування у відпустці у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії. 
На виконання вимог постанови №168 та з метою врегулювання виплат військовослужбовцям Державної прикордонної служби України Міністерством внутрішніх справ України було видано наказ від 01.09.2023 №726 "Деякі питання виплати військовослужбовцям Державної прикордонної служби України винагород, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", який застосовується з 01.06.2023 року по теперішній час, та затверджено "Особливості виплати військовослужбовцям Державної прикордонної служби України винагород, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі - Особливості №726).
Підпунктом 1 пункту 2 Особливостей встановлено, що на період воєнного стану виплачуються додаткова винагорода у розмірі 100000 гривень військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України (далі - бойові дії або заходи), перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у розрахунку на місяць пропорційно часу участі в таких діях та заходах.
За приписами пункту 13 Особливостей №726, відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень включаються військовослужбовці, зазначені в пункті 2 цих Особливостей, у тому числі такі, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку з отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, - з дня отримання такого поранення та за час стаціонарного лікування, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (у тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або за час такої відпустки.
Зазначена редакція Особливостей №726 діяла у спірний в межах предмету спору період.
З аналізу викладених норм, вбачається, що за отримане поранення (травму, каліцтво, контузію) військовослужбовці включаються до наказів про виплату додаткової винагороди.
Водночас, умовою для виплати вказаної винагороди є отримання поранення (каліцтва, контузії) пов`язані із захистом Батьківщини, що має підтверджуватися висновком (постановою) військово лікарської комісії.
Наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 06.05.2009 №333 затверджене Положення про проходження медичного огляду у Державній прикордонній службі України (далі - Положення №333, втратило чинність 26.07.2024).
Пунктом 1 розділу 2 Положення №333 передбачено, що основними завданнями військово-лікарських комісій Держприкордонслужби є, зокрема: визначення ступеня придатності військовослужбовців до військової служби, причинного зв`язку захворювань, поранень, травм контузій і каліцтв у військовослужбовців, які проходять військову службу у Держприкордонслужбі.
Відповідно до пункту 1 розділу 12 Положення №333 у разі коли під час медичного огляду військовослужбовців Держприкордонслужби встановлено діагноз, ВЛК встановлює причинний зв`язок захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв.
Згідно із підпунктом 1 пункту 4 розділу 12 Положення №333 постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв приймаються в таких формулюваннях, зокрема: "Поранення (травма, контузія, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини" - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане під час захисту Батьківщини або виконання обов`язків військової служби під час служби у складі діючої армії та флоту в роки Великої Вітчизняної війни та війни з Японією (Другої світової війни), участі у бойових діях з розмінування боєприпасів часів Великої Вітчизняної війни (Другої світової війни), а також при безпосередній охороні державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні у складі прикордонного наряду, екіпажу корабля (катера), екіпажу літака (вертольота), або під час проведення оперативно-розшукових заходів, або здійснення самостійно чи в складі підрозділу відбиття збройного нападу чи вторгнення на територію України військових груп і злочинних угруповань.
Наказом Міністерства внутрішніх справ України 25.06.2024 №441 затверджено Положення про проходження медичного огляду в Державній прикордонній службі України (далі — Положення №441, застосовується з 26.07.2024).
Згідно із пунктами 1, 2, вказаного Положення у разі коли під час медичного огляду військовослужбовців Держприкордонслужби встановлено діагноз, ВЛК встановлює причинний зв`язок захворювання, травми (поранення, контузії, каліцтва).
Причинний зв`язок захворювання, травми (поранення, контузії, каліцтва) у військовослужбовців Держприкордонслужби при медичному огляді визначають постійно діючі госпітальні (гарнізонні) ВЛК, у складних випадках - ЦВЛК.
Постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювання, травми (поранення, контузії, каліцтва) приймаються в таких формулюваннях, зокрема: "Травма (поранення, контузія, каліцтво), ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини" - якщо травма (поранення, контузія, каліцтво) одержана під час захисту Батьківщини або виконання обов`язків військової служби під час служби у складі діючої армії та флоту в роки Другої світової війни та участі в бойових діях, розмінуванні боєприпасів часів Другої світової війни, а також, при безпосередній охороні державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні у складі прикордонного наряду, екіпажу корабля (катера, судна забезпечення), екіпажу літака (вертольота), або під час проведення оперативно-розшукових заходів, або здійснення самостійно чи в складі підрозділу відбиття збройного нападу чи вторгнення на територію України військових груп і злочинних угруповань, а також під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, безпосередньої участі в антитерористичній операції (операції Об`єднаних сил), забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції (операції Об`єднаних сил) у період її проведення, під час безпосередньої участі в здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів, безпосередньої участі в заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією проти України.
Пунктом 6 розділу 12 Положення №441 встановлено, що Постанова ВЛК про причинний зв`язок гострого професійного (непрофесійного) захворювання, травми (поранення, контузії, каліцтва) приймається з урахуванням відомостей, зазначених у формах Нвс-5, Нвс-1, НПвс, довідках про обставини травми (поранення, контузії, каліцтво). 
Як встановлено матеріалами справи, 06.12.2023 позивач отримав травму в районі населеного пункту Петропавлівка Куп`янського району Харківської області та з 06.12.2023 по 20.12.2023 проходив стаціонарне лікування у Військово-медичному клінічному центрі Північного регіону.
13.05.2025 на підставі рапорту начальника служби охорони здоров`я 15 мобільного прикордонного загону старшого лейтенанта медичної служби від 12.05.2025 по факту отримання травми ОСОБА_1 , з метою встановлення причин, умов та обставин отримання травми, наказом в.о. начальника НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону №1211-ОД призначено комісію для розслідування нещасного випадку.
За результатами службового розслідування складено Акт №61-2025 від 22.05.2025 (форма Нвс-5) та Акт №61-2025 від 22.05.2025 (форма Нвс-1).
Указаними Актами підтверджено, що згідно Журналу бойових дій третього відділу прикордонної служби (тип С) четвертої прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону, на виконання бойового розпорядження коменданта ІНФОРМАЦІЯ_2 швидкого реагування старший солдат ОСОБА_1 застосовувався у складі групи військовослужбовців, з завданням недопущення просування противника. Під час руху військовослужбовці з позиції до точки евакуації позивач разом з іншими військовослужбовцями попав під обстріл. Оскільки був після поранення (24.09.2023) позивач не міг рухатись із швидкістю групи, щоб не затримувати групу, вирішив виходити сам, догнавши групу в точці евакуації. Через деякий час попав під обстріл та впав у глибоку вирву, скотившись на дно військовослужбовця по інерції кинуло на протилежний схил, в цей момент відчув біль в нозі і хрускіт. Вибравшись з вирви після обстрілу, зайшов на сусідню позицію «ДУБ» («ВЕЖА»), де знаходились військовослужбовці Збройних сил України. Передав старшому групи по радіостанції, що отримав травму та буде виходити на евакуацію до медиків. Зафіксувавши гомілковостопний суглоб, продовжив рух на точку евакуації в супроводі військовослужбовця ЗСУ. Діставшись до точки евакуації о 04 год. 20 хв., був доставлений медиком ЗСУ до стабілізаційного пункту, який розташований у місті Куп`янськ, а ввечері приблизно о 16 год. 00 хв. в госпіталь «Сеньково — 3», де і знаходився на лікуванні до 20 грудня 2023 року.
У Акті Нвс-5 Комісією зроблено висновок, що відповідно до частини 4 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» нещасний випадок, що стався із солдатом ОСОБА_1 , вважається таким, що стався під час виконання ним обов`язків військової служби
Комісією встановлено та зафіксовано у Акті Нвс-1, що нещасний випадок не є наслідком вчинення потерпілим дій у стані алкогольного, токсичного чи наркотичного сп`яніння, вчинення ним злочину, кримінального або адміністративного правопорушення, навмисного заподіяння шкоди своєму здоров`ю або самогубства. Причинами нещасного випадку встановлено протиправні дії невстановлених осіб в умовах військової агресії з боку російської федерації, які вчинені на території України шляхом застосування зброї відносно військовослужбовців Державної прикордонної служби України. Діагноз згідно з довідкою лікувально-профілактичного закладу «Форма 100» та виписки із медичної карти стаціонарного хворого Військово-медичного клінічного центру Північного регіону: «Пошкодження капсульно-зв`язкового апарату лівого гомілкостопного суглобу».
Згідно наказу в.о. начальника НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону №1439-ОП від 21.05.2025 нещасний випадок, який стався із старшим солдатом ОСОБА_1 відповідно до частини 4, статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» вважати таким, що стався під час виконання ним обов`язків військової служби та облікувати за НОМЕР_2 мобільним прикордонним загоном.
Позивачем не оскаржується змістовність актів форми Нвс-5 та форми Нвс-1, тобто він погоджується із викладеними обставинами та висновками, не оскаржується також і наказ №1439-ОП від 21.05.2025 «Про результати розслідування нещасного випадку». 
У пункті 3 розділу І Інструкції про порядок розслідування та ведення обліку нещасних випадків у Державній прикордонній службі України, затвердженої наказом Міністра внутрішніх справ України №199 від 22.06.2016, встановлено, що розслідування проводиться у разі виникнення нещасного випадку, а саме: обмеженої в часі події або раптового впливу на військовослужбовця небезпечного фактора чи середовища, внаслідок яких зафіксовано шкоду здоров`ю, зокрема від одержання поранення, травми, у тому числі внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, гострих отруєнь, одержання сонячного або теплового удару, опіку, обмороження, а також у разі утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, одержання інших ушкоджень через аварії, пожежі, стихійні лиха (землетруси, зсуви, повені, урагани тощо), контакти із представниками тваринного і рослинного світу, які призвели до втрати військовослужбовцем працездатності на один день і більше, а також у разі смерті військовослужбовця.
У разі якщо травма (поранення, контузія, каліцтво) військовослужбовця спричинена діями противника, відповідне розслідування обставин отримання військовослужбовцем травми (поранення, контузії, каліцтва) не проводиться.
Тобто розслідування нещасного випадку у підрозділах Державної прикордонної служби України призначаються та проводяться у разі виникнення нещасного випадку з військовослужбовцем, що призвело до отримання ним травми (поранення, контузія, каліцтво), за винятком випадку спричинення таких діями противника. 
Разом з тим, суд зазначає, що органом, який встановлює причинний зв`язок захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв, є ВЛК. За результатами вивчення медичних документів ВЛК приймають постанови, що оформлюються, серед іншого, довідкою ВЛК.
Однак, матеріали справи не містять жодного висновку військово-лікарської комісії, яким би було встановлено причинний зв`язок травми позивача у формулюванні "Травма, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини", що прямо передбачене Положенням про проходження медичного огляду у Державній прикордонній службі України як окрема, самостійна правова категорія. 
Отримана травма під час виконанням обов`язків військової служби охоплює широкий спектр випадків, пов`язаних із проходженням служби загалом, однак не обов`язково свідчить про безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях або заходах із захисту Батьківщини. Натомість поранення, пов`язане із захистом Батьківщини, у розумінні вимог постанови №168 та Особливостей №726, передбачає встановлення факту отримання ушкодження саме внаслідок безпосередньої участі у бойових діях або виконання завдань із відсічі та стримування збройної агресії, що має бути підтверджено відповідним висновком військово-лікарської комісії у визначеному законодавством формулюванні.
Суд не може перебирати повноваження військово-медичного органу щодо аналізу медичних документів для надання висновків щодо причинно-наслідкового зв`язку травмування позивача. 
З огляду на це, за відсутності в матеріалах справи належного та допустимого доказу у вигляді постанови ВЛК із формулюванням про пов`язаність травми із захистом Батьківщини, суд дійшов висновку, що у спірних правовідносинах не виконано одну з обов`язкових умов, з якою закон пов`язує право на виплату додаткової винагороди у розмірі 100 000 гривень.
Отже, з урахуванням встановлених обставин та наведених норм правового регулювання суд доходить висновку, що у спірних правовідносинах позивач не наділений правом на отримання додаткової винагороди у розмірі 100000,00 грн за спірні періоди перебування на стаціонарному лікуванні у медичному закладі.
Суд відхиляє посилання представника позивача на наказ від 26.01.2023 №36 «Про затвердження Порядку та умов виплати на період дії воєнного стану додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України», адже такий втратив чинність 05.09.2023 на підставі наказу Міністерства внутрішніх справ № 726 від 01.09.2023 та не застосовувався на дату отримання позивачем травми (06.12.2023).
Також, як вбачається з наказу начальника НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України №13 - OC від 09.01.2024 та довідки щодо нарахування та виплати додаткової винагороди за період проходження служби згідно наказів «Про виплату додаткової винагороди» за грудень 2023 року №215 від 23.02.2026 ОСОБА_1 нараховано та сплачено у січні 2023 року за період з 01.12.2023 по 06.12.2023 включно додаткову грошову винагороду відповідно до постанови №168 із розрахунку до 100 000 грн за місяць за виконання бойових (спеціальних) завдань у складі ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » пропорційно часу участі у таких діях або заходах та з 20.12.2023 по 22.12.2023 — із розрахунку 30000 грн за місяць. 
Тобто, позивач уже отримав додаткову винагороду, збільшену до 100000,00 грн за місяць, за один день (06.12.2023) та додаткову винагроду, збільшену до 30000 грн за місяць за один день (20.12.2023) у межах спірного періоду.
Стосовно доводів відповідача щодо пропуску позивачем строку звернення до суду, суд зазначає наступне.
Згідно із частиною 1 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Під строком звернення до адміністративного суду розуміється строк, протягом якого особа має право звернутися з адміністративним позовом і розраховувати на одержання судового захисту. Дотримання цього строку є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах, яка дисциплінує учасників цих відносин, запобігає зловживанням, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності та неостаточності у відносинах.
Відповідно до частини 3 статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
У цій справі спір стосується права позивача на виплату йому додаткової винагороди відповідно до постанови №168. При цьому, позивач на даний час є діючим військовослужбовцем та проходить службу у Військовій частині НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України. 
Згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 11.07.2024 у справі №990/156/23, норми статті 233 КЗпП України є нормами матеріального права, які визначають строк судового захисту права працівника у разі порушення законодавства про працю. Вказані норми поширюють свою дію на всіх працівників та службовців підприємства, установи, організації та незалежно від характеру їх трудової діяльності, у тому числі на осіб, які проходять публічну чи державну службу.
Відповідно до частини 2 статті 233 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) (у редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом України від 01.07.2022 2352-IX) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
Законом України від 01.07.2022 №2352-IX, який набрав чинності з 19.07.2022, частини 1 і 2 статті 233 КЗпП України викладено в такій редакції:
“Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.
Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)”.
Отже, до 19.07.2022 КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати.
Натомість, після цієї дати, строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, став обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.
Разом з тим, Рішенням Конституційного Суду України №1-р/2025 від 11.12.2025 визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), частину першу статті 233 Кодексу законів про працю України в частині встановлення тримісячного строку для звернення працівника до суду про стягнення заробітної плати та інших належних працівникові виплат.
Конституційний Суд України у Рішенні №1-р/2025 від 11.12. 2025 виходив з того, що запровадження тримісячного строку для звернення працівника під час дії трудових відносин до суду про стягнення заробітної плати та інших належних працівникові виплат обмежує гарантоване право особи на своєчасне одержання винагороди за працю та уможливлює невиконання роботодавцем обов`язку з оплати праці, зокрема у випадках, коли працівник звертатиметься до суду пізніше ніж через три місяці з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Фактично право працівника на одержання винагороди за працю підлягає судовому захисту лише в межах установленого строку звернення до суду, зі спливом якого працівник втрачатиме можливість ефективного та дієвого поновлення своїх прав у спосіб звернення до суду.
Якщо працівник пропустив тримісячний строк звернення до суду, обов`язок роботодавця щодо виплати заробітної плати та інших належних працівникові виплат і право працівника на одержання винагороди за працю не припиняються, тоді як дієвість та ефективність способів поновлення права працівника на одержання винагороди за працю, зокрема у спосіб стягнення заборгованості в судовому порядку, зазнає суттєвого обмеження, оскільки не передбачено поновлення пропущеного строку. Працівник може опинитися в невигідному юридичному становищі, коли після спливу встановленого оспорюваними приписами Кодексу тримісячного строку відповідне право не підлягатиме захисту судом, а подальше отримання працівником сум заробітної плати значною мірою залежатиме від бажання роботодавця виплатити заборгованість в позасудовому порядку.
Враховуючи рішення Конституційного Суду України №1-р/2025 від 11.12.2025 у справі N 1-7/2024 (337/24), а саме втрату чинності частиною першою статті 233 Кодексу законів про працю України в частині встановлення тримісячного строку для звернення працівника до суду про стягнення заробітної плати та інших належних працівникові виплат, суд доходить висновку про додержання позивачем строку звернення до суду з цими позовними вимогами, оскільки з моменту ухвалення вказаного рішення застосуванню підлягає попередня редакція названої статті, яка не обмежувала строк звернення до суду із відповідними вимогами.
Частинами першою, другою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
За приписами частини першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своєї бездіяльності та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що встановлені у справі обставини спростовують позицію позивача, покладену в основу позовних вимог, а відтак в задоволенні позовної заяви належить відмовити повністю.
Підстави для вирішення судом питання про розподіл судових витрат між сторонами у відповідності до статті 139 КАС Україн відсутні. 
Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій — відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 02 березня 2026 року.
Повне найменування учасників справи:
Позивач - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ). 
Відповідач - Військова частина НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України (код ЄДРПОУ НОМЕР_5 , АДРЕСА_2 ). 

Суддя Кіровоградського 
окружного адміністративного суду М.Я. САВОНЮК