ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

07 квітня 2026 року 	м.Суми	

Справа №592/12280/25 
Номер провадження 22-ц/816/1446/26

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),
суддів - Собини О. І. , Петен Я. Л. 
за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І., 
сторони:
позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ»,
відповідач – ОСОБА_1 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 
на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 листопада 2025 року, в складі судді Титаренка В.В., ухвалене в м. Суми, 

в с т а н о в и в :

29 липня 2025 року до Ковпаківського районного суду м. Суми надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» (далі - позивач) до ОСОБА_1 (далі - відповідач), про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором №713300297 від 17 квітня 2021 року у розмірі 126145 грн 64 коп., судового збору у розмірі 2422 грн 40 коп. та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7000 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 17 квітня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 713300297 на суму 22000 грн у формі електронного документа з використанням електронного підпису, створеного за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV62МР6. На виконання умов договору ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 22000 грн на банківську карту відповідача, отже свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі. 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу № 28/1118-01. Зазначає, що відповідно до умов договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, які не є разом документом, оскільки договір передбачає можливість їх укладення множинну кількість разів у випадку бажання та необхідності сторін. Первісний кредитор та ТОВ «Таліон Плюс» на виконання договору факторингу підписали Реєстр прав вимоги № 169 від 18 січня 2022 року, за яким від первісного кредитора до ТОВ «Таліон Плюс» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором у розмірі зазначеному у реєстрі прав вимоги. 05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 05/0820-01. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 9 від 30 травня 2023 року до договору факторингу до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача. 04 червня 2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» укладено договір факторингу № 04/06/25-Ю, за умовами якого ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Зазначає, що ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» не здійснювали нарахувань за кредитним договором. Загальна сума заборгованості на момент подання позовної заяви за кредитним договором №713300297 від 17 квітня 2021 року становить 126145,64 грн.
Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 листопада 2025 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» заборгованість за Кредитним договором №713300297 від 17 квітня 2021 року у розмірі 126145 грн 64 коп., з яких 21997 грн 80 коп. заборгованість по тілу кредиту; 104147 грн 84 заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422 грн 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 грн.
Не погоджуючись із вказаним рішенням, представник відповідача подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неналежну оцінку доказів, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що позивачем не доведено факту укладення кредитного договору між сторонами, оскільки надана копія договору не містить підписів сторін та не підтверджена електронним підписом, що виключає можливість визнання її належним доказом. Також посилається на відсутність доказів належної ідентифікації відповідача як особи, яка нібито укладала договір в електронній формі, що суперечить вимогам цивільного законодавства та законодавства про електронні документи.
Крім того, на думку скаржника, позивач не довів факту отримання відповідачем грошових коштів, виходячи з того, що надані банківські документи не є належними первинними доказами, оскільки містять суперечності та не підтверджують, що саме позивач здійснив перерахування коштів, а також не містять необхідних реквізитів, передбачених законодавством.
Також в апеляційній скарзі скаржник зазначає, що позивач не довів належним чином перехід права вимоги. У матеріалах справи відсутні належні докази безперервного переходу права вимоги між кредиторами, зокрема підписані реєстри, договори та підтвердження їх виконання. 
З урахуванням викладеного, скаржник вважає, що позивач не довів ні факту існування зобов`язання, ні факту його порушення, ні наявності у нього права вимоги, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню як незаконне та необґрунтоване.
ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» подало відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначає, що процедура направлення оферти та укладення кредитного договору здійснювалася через інформаційно-телекомунікаційну систему ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Відповідач самостійно зареєструвалася, створила особистий кабінет, заповнила анкету, обрала суму і строк кредиту та підтвердила свої дії за допомогою одноразового ідентифікатора (SMS-коду). Це свідчить про належну ідентифікацію особи та акцепт оферти відповідно до вимог законодавства про електронну комерцію.
Також наголошує, що електронний договір був укладений у передбаченому законом порядку та підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором, що прирівнюється до письмової форми. Відповідач мала можливість ознайомитися з усіма істотними умовами договору та отримала його примірник у особистому кабінеті, а відсутність доказів укладення договору іншою особою підтверджує його дійсність.
Крім того, позивач довів факт надання кредитних коштів у сумі 22 000 грн на банківську картку відповідача, що підтверджується платіжними документами. Відповідач частково виконував зобов`язання, здійснюючи платежі, що свідчить про визнання ним договору та наявності заборгованості.
Також позивач зазначає, що ним обґрунтовано підтверджено перехід права вимоги за кредитним договором на підставі договорів факторингу та відповідних реєстрів боржників. Право вимоги переходило поетапно між фінансовими компаніями та врешті перейшло до позивача, що підтверджується належними доказами.
З урахуванням наведеного, позивач вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, оскільки факт укладення договору, отримання коштів, наявність заборгованості та правомірність переходу права вимоги належним чином підтверджені.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
Сторони повідомлені про час і місце розгляду справи, але в судове засідання не з`явилися. Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу без сторін, оскільки явка до апеляційного суду є необов`язковою, їх позиція є чіткою і зрозумілою. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав. 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 17 квітня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» із заявкою на отримання грошових коштів в кредит. Сума кредиту 22000 грн, строк 30 днів, процентна ставка 1,70 %, номер телефону НОМЕР_1 (а.с. 53, 57).
17 квітня 2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 уклали договір № 713300297, за умовами якого кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит на суму 22000 грн, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати проценти. Кредит надається на строк 30 днів (дисконтний період).
Сторони погодили, що встановлений в п. 1.2 Договору строк Дисконтного періоду може бути продовжено позичальником, шляхом здійснення протягом Дисконтного та Пільгового періоду сплати всіх фактично нарахованих процентів, за умови якщо позичальником в Особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів Кредитодавця активовано функцію продовження строку Дисконтного періоду. Кількість продовжень Дисконтного періоду, на умовах описаних в цьому пункті, не обмежена.
Строк дії цього Договору обчислюється з моменту його підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором та до закінчення строку надання Кредиту визначеного в п. 1.2 Договору. Строк дії Договору може бути продовжено з урахуванням умов продовження строку надання кредиту передбачених п. 1.3 п.1.7. Договору. У будь-якому разі зобов`язання що виникли під час дій Договору діють до повного їх виконання.
Сторони погоджуються, що проценти, нараховані після закінчення строку дії цього договору (після 90 днів від дати закінчення Дисконтного періоду) чи його дострокового розірвання, у розумінні визначеному в п. 1.7.2. Договору, є процентами за користування грошовими коштами в розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України (а.с. 64-65).
ОСОБА_1 підписала договір №713300297 від 17 квітня 2021 року електронним цифровим підписом (одноразовим ідентифікатором) MNV62МР6, який було відправлено останній на номер 0957891118, 17 квітня 2021 року о 21:04 та введено 17 квітня 2021 року в 21:05.
Позивач перерахував на картковий рахунок відповідача, зазначений в заявці на отримання грошових коштів в кредит від 17 квітня 2021 року № 5168-75хх-хххх-0282, 17 квітня 2021 року грошові кошти у сумі 22000 грн (а.с. 51).
З листа АТ КБ "ПриватБанк" вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано картку № НОМЕР_2 (IBAN НОМЕР_3 ). Також по клієнту емітувалися інші картки. Додатково надана виписка по вказаному рахунку за період з 17 квітня 2021 року по 22 квітня 2021 року, яка містить зарахування 17 квітня 2021 року в сумі 22000 грн. Фінансовий номер телефону та номер який знаходиться в анкетних даних ОСОБА_1 НОМЕР_4 (а.с. 137-138).
Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за кредитним договором 713300297, ОСОБА_1 має заборгованість у розмірі 21997,80 грн - тіло кредиту; 85933,64 грн - заборгованість по процентам (а.с. 39-40).
28 листопада 2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу № 28/1118-01, за умовами якого, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язується відступити ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТОВ «Таліон Плюс» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за плату на умовах, визначених цим договором, строк дії договору до 28 листопада 2019 року (а.с. 14-16).
28 листопада 2019 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду № 19 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, якою визначено строк дії договору факторингу до 31 грудня 2020 року (а.с.16 зв.ст.).
31 грудня 2020 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду № 26 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, якою Договір факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року викладено у новій редакції.
Відповідно до умов вказаного договору ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступає фактору за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Таліон Плюс» приймає належні ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» права вимоги до боржників, вказаних у відповідних Реєстрах прав вимоги (п. 2.1.). Згідно п. 4.1. цього Договору факторингу сторони погодили, що перехід від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс» прав вимоги відбувається в момент підписання сторонами відповідного Реєстру права вимоги, а право майбутньої вимоги передається з моменту виникнення такого права вимоги до Боржника та додаткового оформлення не потребує. Строк договору закінчується 31 грудня 2021 року (пункт 8.2) (а.с. 17-19).
31 грудня 2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду № 27 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, якою визначено строк дії договору факторингу до 31 грудня 2022 року (а.с.19 зв.ст.).
31 грудня 2022 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду № 31 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, якою визначено строк дії договору факторингу до 31 грудня 2023 року (а.с.19 зв.ст.).
31 грудня 2023 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду № 32 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, якою визначено строк дії договору факторингу до 31 грудня 2024 року (а.с. 20).
Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 169 від 17 січня 2022 року до Договору факторингу, до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором № 713300297 від 17 квітня 2021 року (а.с. 13, 12).
05 серпня 2020 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу № 05/0820-01, за умовами якого ТОВ «Таліон Плюс» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Таліон Плюс» за плату та на умовах, визначених цим Договором (а.с. 9-11, 49).
Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 9 від 30 травня 2023 року до Договору факторингу, до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором № 713300297 від 17 квітня 2021 року в сумі 126145,64 грн. (а.с. 50).
04 червня 2025 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та «ЮНІТ КАПІТАЛ» уклали договір факторингу № 04/06/25-Ю, за умовами якого ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» зобов`язується відступити ТОВ «Юніт Капітал» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТОВ «Юніт Капітал» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» за плату на умовах, визначених цим договором (а.с. 46-48, 41-42).
Відповідно до витягу з реєстру боржників до Договору факторингу № 04/06/25-Ю від 04 червня 2025 року, до ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором № 713300297 від 17 квітня 2021 року в сумі 126145,64 грн (а.с. 45, 43).
Згідно з виписки з особового рахунку за кредитним договором № 713300297 від 17 квітня 2021 року, заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором становить 126145,64 грн, з яких 21997,80 прострочене тіло та 104147,84 грн прострочені відсотки (а.с.37).
Колегія суддів апеляційного суду вважає, що судом першої інстанції ухвалене правильне по суті рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Частиною 2 ст. 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
У ч. 1 ст. 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 ст. 639 ЦК України).
Нормою ст. 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах.
Пунктами 5-7 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Електронний правочин – дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем.
Стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає порядок укладення електронного договору.
Так пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі «Інтернет» або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.
Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору шляхом перенаправлення (відсилання) до них.
За змістом ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (ч. 1 ст. 510 ЦК України).
Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.
Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).
Як зазначалось вище, позивач придбав права вимоги до боржника – відповідача у справі на суму 126 145,64 грн.
Згідно зі статями 512, 514 ЦК України первісний кредитор має право відступити свої права вимоги новому кредитору лише в тому обсязі, які існували у первісного кредитора. При цьому, право вимоги має бути дійсним та існуючим станом на момент такого відступлення. Майбутня вимога (вимога, що може виникнути в майбутньому) не може бути предметом договору про відступлення права вимоги. Отже, згідно з нормами чинного законодавства відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав.
Водночас, строк дії договорів факторингу, які укладались первісним і наступними кредиторами неодноразово продовжувались, що мало наслідком збільшення боргу. При цьому, колегія суддів зауважує, що обставини укладення та відповідність вимогам закону договорів факторингу не є предметом спору у цій цивільній справі, у тому числі не є предметом дослідження розмір придбаного позивачем боргу на загальну суму 126 145,64 грн, який складається з 21 997,80 грн – заборгованість по кредиту, 104 147,84 грн – заборгованість по відсотках за користування кредитом.
Матеріали справи містять докази укладення кредитного договору, який підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором, тобто погоджено умови отримання кредитних коштів та відповідальність за порушення погоджених умов, а також підтвердження отримання нею кредитних коштів. Кредитний договір є дійсним, у судовому порядку не оскаржувався, розрахунок заборгованості не спростовано, контррозрахунку не надано.
Крім того, матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що позичальник належним чином виконував кредитні зобов`язання як щодо первісного кредитора, так і стосовно нового кредитора.
Отже, за відсутності доказів сплати заборгованості за кредитним договором ні первісному, ні новому кредитору, апеляційний суд доходить висновку, що така заборгованість підлягає стягненню на користь нового кредитора ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ».
Колегія суддів також враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (пункти 29, 30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі «Руїз Торіха проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (пункт 2 рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»).
Отже, доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, не знайшли свого підтвердження в якості підстав скасування оскаржуваного судового рішення під час апеляційного провадження. 
Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дотримуючись принципу змагальності, на підставі наданих сторонами доказів, та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення – без змін.
Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись ст. ст. 367 - 369, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 листопада 2025 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає. 
Головуючий -  	В. І. Криворотенко	

Судді: О. І. Собина 

Я. Л. Петен