ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

12 березня 2026 року м. Житомир справа № 240/23910/24
категорія 112010200
Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Гуріна Д.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання рішення та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, 
встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 22.11.2024 №918150811874 про відмову в перерахунку пенсії (вих. №41469/03-16 від 22.11.2024), яким відмовлено у переведенні із пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію державного службовця за віком відповідно до Закону України «Про державну службу»;
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, яка призвела до нездійснення переведення із пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію державного службовця за віком відповідно до Закону України «Про державну службу»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області та Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити переведення з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію державного службовця за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», нарахування та виплату пенсії з 15.11.2024, з врахуванням до стажу державної служби періодів служби у лавах збройних сил з 09.11.1982 по 06.09.1984, роботи лектором Овруцького райкому компартії УРСР з 01.10.1988 по 24.10.1990, роботи в митних органах з 20.09.1994 по 12.08.2013 та трикратний розмір періодів з 22.12.2014 по 07.05.2015 і з 15.05.2015 по 30.09.2015 проходження військової служби з прийняттям участі в антитерористичній операції, з врахуванням довідок Житомирської митниці про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 21.10.2024 №7.19-1/22/10/8501 та №7.19-1/22/10/8503.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що перебуває на обліку у ГУ ПФУ в Житомирській області, як отримувач пенсії за віком, призначеної на умовах Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у подальшому звернувся до ГУ ПФУ в Житомирській області із заявою про переведення його на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу". ГУ ПФУ в Одеській області, розглянувши заяву позивача за принципом екстериторіальності, винесло рішення яким відмовило у переведенні через відсутність станом на 01.05.2016 необхідного стажу роботи на відповідних посадах державної служби. Позивач вважає таке рішення протиправним, оскільки його загальний страховий стаж становить більше 38 років, стаж на посадах в органах державної служби станом на 01.05.2016 понад 20 років, зокрема 25 років 0 місяців 23 дні, в т.ч. під час участі в АТО 02 роки 03 місяці 09 днів (09 місяців 03 дні х 3 (трикратний розмір), необхідний вік – більше 62 років/64 роки), що є достатнім для переведення його на пенсію за віком на умовах, визначених Законом України "Про державну службу". Вважаючи, що оскаржуване рішення порушує його право на соціальний захист та належне пенсійне забезпечення, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 12.12.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.
06.01.2025 на адресу суду від ГУ ПФУ в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву вх. №630/25, відповідно до змісту якого відповідач заперечує проти заявлених вимог та просить відмовити в задоволенні позову за безпідставністю. В обґрунтування відзиву вказав, що обов`язковою умовою для збереження в особи права на призначення пенсії державного службовця за віком після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених ч.1 ст.37 Закону №3723-ХII і Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, а саме щодо: віку, страхового стажу, стажу державної служби, однак у даному випадку такі вимоги не дотримані, у позивача відсутній необхідний стаж на державній службі, оскільки посади, які займав позивач у митних органах в період з 20.09.1994 по 12.08.2013 не належали до посад, віднесених до категорій посад державних службовців. Згідно записів у трудовій книжці НОМЕР_1 від 10.12.1984 ОСОБА_1 з 24.06.1997 по 31.03.2004 були присвоєні персональне звання "Інспектор митної служби", та спеціальне звання "Радник митної служби", а з 01.04.2004 спеціальне звання "Радник митної служби 3 рангу". Отже, посади на яких працював позивач у митних органах не відносяться до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону №3723-ХІІ, тому права на перехід на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" позивач не має.
Станом на 01.05.2016 позивач не займав посаду, віднесену до відповідної категорії посад державних службовців, визначених ст.25 Закону №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України. Оскільки позивачу присвоювались спеціальні звання, періоди роботи на митниці не можуть бути зараховані до стажу державної служби позивача.
20.01.2025 на адресу суду від ГУ ПФУ в Житомирській області надійшов відзив на позовну заяву вх. №3503/25, відповідно до змісту якого відповідач заперечує проти заявлених вимог та просить відмовити у задоволенні позову за безпідставністю. В обґрунтування відзиву відповідач вказав, що з 01.05.2016 набув чинності Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VІІІ, яким визначено право на призначення пенсій відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ (далі – Закон №3723-ХІІ). Статтею 90 Закону №889-VІІІ визначено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Пунктом 10, 12 Прикінцевих положень Закону передбачено призначення пенсій за віком відповідно до ст.37 Закону №3723-XII наступним особам: 
- державним службовцям, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст.25 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців;
- державним службовцям, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, ст.25 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсій відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Зауважує, що позивачу відмовлено у переведенні з пенсії за віком згідно із Законом №1058-IV на пенсію за віком відповідно до Закону №3723-ХІІ та пункту 10 Прикінцевих положень Закону №889-VIII, оскільки періоди роботи позивача у митних органах не враховані до державної служби, так як посади працівників митної служби України, які є посадовими особами і мають спеціальні звання не належать до категорії посад, зазначених статтею 25 Закону №3723-ХІІ. 
Відповідно до положень частини 5 статті 262, частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та отримує пенсію за віком, розмір якої обчислено згідно Закону України від 09.07.2003 №1058-VI «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV).
Позивач звернувся до ГУ ПФУ в Житомирській області із заявою від 15.11.2024 про перехід на інший вид пенсії, а саме перехід на пенсію за віком відповідно до Закону України від 19.12.1993 №3723-ХІІ “Про державну службу” (далі - Закон №3723-ХІІ).
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області розглянуто заяву ОСОБА_1 від 15.11.2024 за принципом екстериторіальності та відмовлено у переведенні з пенсії за віком, призначеної згідно з Законом №1058-IV, на пенсію за віком, передбачену Законом України від 10.12.2015 №889-VІІІ "Про державну службу" (далі - Закон №889-VІІІ).
Підставою для такої відмови слугувало те, що відповідач відмовив у переведенні на пенсію за Законом України "Про державну службу" у зв`язку з відсутністю 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723-ХІІ.
Оскільки, станом на 01.05.2016 ОСОБА_1 не займає посаду, віднесену до відповідних посад державних службовців, та його стаж роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби становить менше 20 років. Також ГУ ПФУ зазначило, що згідно зі ст.25 Закону №3723-ХІІ визначено сім категорій посад державних службовців, в залежності від яких, встановлювались ранги державних службовців. Основним критерієм, який визначає підстави для зарахування того чи іншого періоду роботи особи на посаді державного службовця до стажу, який дає право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723-ХІІ, є встановлення за займаною посадою відповідного рангу.
Тому, періоди роботи працівників/службових осіб митних органів, посадових осіб митних органів на посадах, в період перебування на яких були присвоєні персональні чи спеціальні звання - не зараховуються до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців (а.с.56).
Про вказане рішення позивача було повідомлено листом від 25.11.2024 №0600-0216-8/148101 (а.с.43).
Позивач вважає таку відмову протиправною, тому звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості й в інших випадках, передбачених законом (ст.44 Конституції України).
Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Стосовно зарахування до стажу державної служби позивача періоду роботи на посадах у митних органах, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 37 Закону №3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
10.12.2015 Верховною Радою України прийнято (новий) Закон України «Про державну службу» №889-VIII, який набрав чинності 01.05.2016.
Відповідно до п.2 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» №889-VIII з 01.05.2016 втратив чинність Закон №3723-XII, крім ст.37, що застосовується до осіб, зазначених у п.10 і 12 цього розділу.
Відповідно до статті 90 Закону України від 10.12.2015 №889-VІІІ "Про державну службу" (далі - Закон №889-VIII) пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Згідно із пунктами 10, 12 розділу XI «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Отже, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону №889-VІІІ передбачено, що за наявності у особи станом на 01 травня 2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 1 травня 2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Аналізуючи зазначені норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною 1 статті 37 Закону №3723-ХІІ і Прикінцевими та перехідними положеннями Закону №889-VІІІ, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.
Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права була висловлена у зразковому рішенні Верховного Суду від 04.04.2018 у справі №822/524/18 та у постанові Верховного Суду від 18.03.2021 у справі №500/5183/17.
З оскаржуваного рішення судом встановлено, що підставою для відмови в переведенні з пенсії за віком на пенсію згідно Закону України "Про державну службу" є відсутність у позивача стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державних службовців, оскільки відповідачем не зараховано до стажу державної служби періоди його роботи на посадах в органах митниці (а.с.56).
Згідно із пунктом 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.
Також відповідно до п.6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 №229, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом №889-VIII обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону.
Частиною 18 статті 37 Закону №3723-ХІІ визначено, що період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та/або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Згідно із пунктом 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283 (далі - Порядок №283) (в редакції, чинного до 01.05.2016) до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів.
Документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи (пункт 4 Порядку №283).
Відповідно до статті 569 Митного кодексу України працівники митних органів, на яких покладено виконання завдань, зазначених у статті 544 цього Кодексу, здійснення організаційного, юридичного, кадрового, фінансового, матеріально-технічного забезпечення діяльності цих органів, є посадовими особами. Посадові особи митних органів є державними службовцями.
Особи, вперше прийняті на службу до митних органів на посади, які передбачають виконання завдань, зазначених у статті 544 цього Кодексу, здійснення організаційного, юридичного, кадрового, фінансового, матеріально-технічного забезпечення діяльності цих органів, приймають Присягу державних службовців, якщо раніше вони не приймали такої Присяги.
Правове становище посадових осіб митних органів визначається цим Кодексом, а в частині, не врегульованій ним, - законодавством про державну службу та іншими актами законодавства України.
Згідно з ч.1 ст.588 Митного кодексу України пенсійне забезпечення посадових осіб митних органів здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу". При цьому період роботи (служби) зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) в митних органах зараховується до стажу державної служби та до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу", незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.
З аналізу зазначених норм законодавства суд вбачає, що посадові особи митних органів є державними службовцями, а тому періоди роботи (служби) в митних органах зараховуються до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ.
Дана позиція суду узгоджується з позицією Верховного Суду. викладеною у постановах від 03.07.2018 у справі №586/965/16-а та від 18.03.2021 у справі №500/5183/17.
З матеріалів справи, а саме, з копії трудової книжки НОМЕР_1 від 10.12.1984 (а.с.28-37), судом встановлено, що ОСОБА_1 працював в Овруцькій та Житомирській митницях у періоди з:
20.09.1994 по 31.03.1997 на посаді старшого інспектора;
01.04.1997 по 04.07.2001 на посаді інспектора відділу на автопереході "Виступовичі";
05.07.2001 по 14.01.2002 на посаді головного інспектора відділу на автопереході "Вільча" митного поста "Овруч";
15.01.2002 по 09.12.2003 на посаді начальника відділу на автопереході "Вільча" митного поста "Овруч";
10.12.2003 по 30.06.2004 на посаді начальника відділу на автопереході "Виступовичі" митного поста "Овруч";
01.07.2004 по 07.02.2012 на посаді заступника начальника митного посту "Овруч" - начальника відділу на автопереході "Виступовичі";
08.02.2012 по 20.05.2012 переведений на посаду начальника митного поста "Виступовичі", як такий, що успішно пройшов стажування;
21.01.2013 по 22.01.2013 поновлений на посаді начальника митного поста "Виступовичі" на виконання рішення суду;
07.06.2013 по 12.08.2013 поновлений на посаді начальника митного поста "Виступовичі" на виконання рішення суду.
У вищезазначені періоди роботи позивачу були присвоєні спеціальні звання, а саме: 24.06.1997 присвоєно персональне звання «Інспектор митної служби 1 рангу», 08.02.2002 присвоєно персональне звання «Радник митної служби 3 рангу», 01.04.2004 присвоєно персональне присвоєно спеціальне звання «Радник митної служби 3 рангу», 25.06.2005 присвоєно спеціальне звання «Радник митної служби 2 рангу».
Згідно трудової книжки НОМЕР_1 ОСОБА_1 з 12.08.2013 звільнено з посади начальника митного поста "Виступовичі" у зв`язку із реорганізацією.
Також, судом встановлено, що 09.06.1995 ОСОБА_1 було прийнято присягу державного службовця (а.с.31) та протягом зазначеного періоду йому присвоювались відповідні ранги та спеціальні звання.
Враховуючи те, що позивач у спірні періоди з 20.09.1994 по 12.08.2013 працював у митних органах, прийняв присягу державного службовця, обіймав відповідні посади для виконання завдань і функцій держави (у сфері митної політики), йому присвоювались відповідні ранги державних службовців та спеціальні звання, суд доходить висновку, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області було протиправно не зараховано позивачу до стажу державної служби вище зазначені періоди роботи.
А відтак, враховуючи викладене, позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню в частині визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 22.11.2024 №918150811874.
При цьому суд зазначає, що оскільки судом в даному випадку скасовується рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 22.11.2024 №918150811874 про відмову у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", суд дійшов висновку, що в даному випадку належним способом захисту прав позивача є зобов`язання саме Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу державної служби періоди роботи в митних органах з 20.09.1994 по 12.08.2013.
Стосовно позовних вимог щодо зарахування до страхового стажу позивача служби в лавах збройних сил з 09.11.1982 по 06.09.1984, роботи лектором Овруцького райкому компартії УРСР з 01.10.1988 по 24.10.1990 та трикратного розміру періодів з 22.12.2014 по 07.05.2015 та з 15.05.2015 по 30.09.2015 перебування позивача на військовій службі з прийняттям участі в антитерористичній операції, то суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в цій частині з наступних підстав.
Предметом розгляду у справі є рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 22.11.2024 №918150811874 яким відмовлено позивачу у переведенні із пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію державного службовця за віком відповідно до Закону України «Про державну службу». Вказане рішення прийняте з підстав незарахування позивачу до стажу державної служби лише періодів його роботи на посадах в органах митної служби.
Стосовно зарахування до страхового стажу позивача служби в лавах збройних сил з 09.11.1982 по 06.09.1984, роботи лектором Овруцького райкому компартії УРСР з 01.10.1988 по 24.10.1990 та трикратного розміру періодів з 22.12.2014 по 07.05.2015 та з 15.05.2015 по 30.09.2015 перебування позивача на військовій службі з прийняттям участі в антитерористичній операції в оскаржуваному рішенні позивачу відмовлено не було.
Стосовно вимоги про переведення (призначення) з пенсії за віком на пенсію за віком державного службовця відповідно до Закону України "Про державну службу", суд зазначає наступне.
З практики Європейського суду витікає наступне: в національному праві має бути передбачено засіб правового захисту від довільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією. Будь-яка законна підстава для здійснення дискреційних повноважень може створити юридичну невизначеність, що є несумісною з принципом верховенства права без чіткого визначення обставин, за яких компетентні органи здійснюють такі повноваження, або, навіть, спотворити саму суть права. Отже, законом повинно з достатньою чіткістю бути визначено межі дискреції та порядок її здійснення, з урахуванням легітимної мети певного заходу, аби убезпечити особі адекватний захист від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Конкретна норма закону повинна містити досить чіткі положення про рамки і характер здійснення відповідних дискреційних повноважень, наданих органам державної влади. У разі, якщо ж закон не має достатньої чіткості, повинен спрацьовувати принцип верховенства права.
Статтею 58 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.
Крім того, у даному спорі суд не обраховує загальний стаж роботи та стаж державної служби позивача, що виключає можливість зобов`язання відповідача призначити позивачеві пенсію відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ від 16.12.1993, оскільки в межах розгляду даної адміністративної справи судом не досліджувалось питання наявності у позивача загального трудового стажу та стажу державної служби, а обов`язковою передумовою призначення пенсії є наявність визначеного законом загального стажу.
Таким чином, з урахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу на прийняття рішення про призначення пенсії (переведенні на пенсію за іншим законом) та визначення підстав, за яких призначається пенсія (переведенні на пенсію за іншим законом) або приймається рішення про відмову в її призначенні (переведенні на пенсію за іншим законом) та оскільки судом в даному випадку було скасовано рішення про відмову у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", а саме рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 22.11.2024 №918150811874, суд дійшов висновку про необхідність зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.11.2024 про переведення на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-XII «Про державну службу», з урахуванням висновків суду.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат судом встановлено, що позивач звільнений від сплати судового збору та не поніс судових витрат, у зв`язку з чим суд не стягує судові витрати із відповідачів на користь позивача.
Керуючись статтями 77, 139, 143, 243-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,
вирішив:

Задовольнити частково позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. О.Ольжича, 7, м. Житомир, 10003, код ЄДРПОУ 13559341), Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65107, код ЄДРПОУ 20987385) про визнання рішення та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити певні дії.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 22.11.2024 №918150811874 про відмову в перерахунку пенсії, яким відмовлено ОСОБА_1 у переведенні із пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію державного службовця за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.11.2024 про переведення на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ "Про державну службу", п.п.10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 10.12.2015 №889-VІІІ "Про державну службу", з урахуванням висновків суду, зарахувавши до стажу державної служби ОСОБА_1 періоди його роботи в органах митної служби з 20.09.1994 по 12.08.2013.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.М. Гурін

12.03.26