ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" березня 2026 р.
м. Київ
Справа № 911/273/26 

Суддя Черногуз А.Ф., за участю секретаря Василець О.М., розглянувши в порядку загального позовного провадження справу
за позовом Антимонопольного комітету України (03035, місто Київ, вулиця Митрополита Василя Липківського, будинок 45, код 00032767)
до Товариства з обмеженою відповідальністю “ЛЕНІРЕС” (08129, Київська обл., Бучанський р-н, село Петропавлівська Борщагівка, вул. Черкаська, будинок 38, код 33384123)
про стягнення 1679913 грн,
за участі представників:
позивача – Попов Я.О.;
відповідача - не з`явився,

ВСТАНОВИВ:
Історія розгляду справи.
До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Антимонопольного комітету України до Товариства з обмеженою відповідальністю “ЛЕНІРЕС” про стягнення 1679913 грн пені за прострочення сплати штрафу, накладеного рішенням органу АМК України.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 03.02.2026, зокрема, відкрито провадження у справі та прийнято позовну заяву до розгляду. Призначено проведення підготовчого засідання на 02.03.2026.
У судове засідання 02.03.2026 з`явився представник позивача, відповідач явку не забезпечив.
Суд констатував факт ненадходження відзиву від відповідача та факт закінчення строків встановлених судом на його подання. Таким чином вбачається, що відповідач не скористався можливістю доступу до правосуддя.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 02.03.2026 суд, вирішив, в порядку пункту 3 частини 2 статті 185 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 17.03.2026.
У судовому засіданні 17.03.2026 представник позивача підтримав заявлені вимоги у повному обсязі та просив суд їх задовольнити.
Судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.
Фактичні обставини справи та узагальнена позиція сторін.
Як вбачається з матеріалів справи, Тимчасова адміністративна колегія Антимонопольного комітету України розглянула справу №54/4-24 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрєврокровля», яке в подальшому змінило найменування на Товариство з обмеженою відповідальністю «Ленірес».
За результатами розгляду зазначеної справи 22.10.2024 прийнято рішення №43-р/тк, яким встановлено, що відповідач вчинив порушення, передбачене пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини другої статті 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, що призвели до спотворення результатів процедури закупівлі робіт з реконструкції Томаківського НВК (ідентифікатор закупівлі UA-2020-09-02-004577-b).
Зазначеним рішенням на відповідача накладено штраф у розмірі 1679913 грн.
Копію рішення Комітету було направлено відповідачу поштовим відправленням, однак воно не було вручено та повернуто відправнику. У зв`язку з цим інформацію про прийняте рішення було оприлюднено в офіційному друкованому органі «Урядовий кур`єр» від 17.01.2025 № 14 (7939). Відтак, відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», рішення вважається врученим відповідачу 27.01.2025.
З урахуванням встановленого законом двомісячного строку для добровільної сплати штрафу, останнім днем такого строку є 27.03.2025.
Відповідач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом про визнання недійсним рішення Антимонопольного комітету України. 
Ухвалою суду від 01.05.2025 відкрито провадження у справі №910/4740/25.
Рішенням цього суду від 28.10.2025 у задоволенні позову відмовлено повністю.
В Єдиному державному реєстрі судових рішень та в єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі «Електронний суд» відсутня інформація щодо подальшого оскарження ТОВ «Укрєврокровля» рішення Комітету.
Таким чином, рішення Антимонопольного комітету України є чинним та обов`язковим до виконання.
Разом з тим, відповідач у встановлений строк штраф не сплатив, доказів його сплати до Антимонопольного комітету України не надав, у зв`язку з чим Комітетом було видано наказ про примусове виконання рішення та вжито заходів щодо його виконання.
Станом на день звернення до суду штраф залишається несплаченим, як і пеня за прострочення його сплати.
Позивач зазначає, що відповідно до частини п`ятої статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» за кожний день прострочення сплати штрафу підлягає нарахуванню пеня у розмірі 1,5 % від суми штрафу.
При цьому нарахування пені зупиняється на час судового розгляду справи про оскарження рішення Антимонопольного комітету України.
З урахуванням наведеного, позивачем визначено періоди нарахування пені: 
- з 28.03.2025 (наступний день після закінчення строку для добровільної сплати штрафу, накладеного рішенням Комітету) по 30.04.2025 включно (день, який передував винесенню ухвали Судом першої інстанції про відкриття провадження у справі №910/4740/25 про визнання недійсним рішення Комітету); - з 29.10.2025 (наступний день після прийняття Судом першої інстанції рішення у справі №910/4740/25 про визнання недійсним рішення Комітету) по 31.12.2025 включно (день, до якого розраховано пеню).
Загальна кількість днів прострочення, за розрахунком позивача, становить 98 днів.
Розмір пені за один день складає 25198,70 грн, а загальна сума нарахованої пені – 2469472,60 грн. Водночас, з огляду на законодавче обмеження, відповідно до якого розмір пені не може перевищувати суму штрафу, позивач визначає до стягнення пеню у розмірі 1679913 грн.
Позивач наголошує, що нарахування пені має обов`язковий характер, не потребує прийняття окремого рішення та підлягає стягненню в судовому порядку у разі її несплати.
Також позивач зазначає, що рішення Антимонопольного комітету України не було скасоване у судовому порядку, набрало законної сили та є обов`язковим до виконання, а тому у відповідача виник обов`язок як зі сплати штрафу, так і пені за прострочення його сплати.
За таких обставин Антимонопольний комітет України, реалізуючи повноваження, передбачені статтею 25 Закону України “Про Антимонопольний комітет України” та частинами сьомою і чотирнадцятою статті 56 Закону України “Про захист економічної конкуренції”, звернувся до господарського суду з позовом про стягнення пені у судовому порядку.
Висновки господарського суду.
Відповідно до ч. 1, 2, 3, 5, 7, 8, 9, 13, 14 ст. 56 Закону України “Про захист економічної конкуренції” рішення (витяг з нього за вилученням інформації з обмеженим доступом, а також визначеної відповідним державним уповноваженим Антимонопольного комітету України, головою територіального відділення Антимонопольного комітету України інформації, розголошення якої може завдати шкоди інтересам інших осіб, які брали участь у справі), розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень надається для виконання шляхом надсилання або вручення під розписку чи доведення до відома в інший спосіб.
Рішення та розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень є обов`язковими до виконання. Рішення та розпорядження органу Антимонопольного комітету України набирають чинності з дня їх прийняття.
Особа, на яку накладено штраф рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу. Встановлені у рішенні органу Антимонопольного комітету України зобов`язання, передбачені статтею 48 цього Закону, підлягають виконанню у двомісячний строк з дня одержання рішення органу Антимонопольного комітету України, якщо інше не передбачено законом або цим рішенням. Строки, передбачені абзацом першим цієї частини, зупиняються на час розгляду судом справи про оскарження рішення органу Антимонопольного комітету України у справі про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, а також на час проведення перевірки чи перегляду рішення у справі про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органом Антимонопольного комітету України. Нарахування пені припиняється з дня сплати штрафу, накладеного рішенням органу Антимонопольного комітету України.
За кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України. Нарахування пені припиняється з дня прийняття господарським судом рішення про стягнення відповідного штрафу. Нарахування пені зупиняється на час розгляду чи перегляду господарським судом: справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу; відповідного рішення (постанови) господарського суду. Нарахування пені зупиняється на час розгляду органом Антимонопольного комітету України заяви особи, на яку накладено штраф, про перевірку чи перегляд рішення у справі про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.
У разі несплати пені органи Антимонопольного комітету України стягують пеню в судовому порядку.
У разі якщо протягом строку, встановленого абзацом першим частини третьої цієї статті, рішення органу Антимонопольного комітету України не виконується, Голова Антимонопольного комітету України, голова територіального відділення Антимонопольного комітету України видає наказ про примусове виконання рішення органу Антимонопольного комітету України, прийнятого за результатами розгляду справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, у тому числі про стягнення штрафу.
Наказ Голови Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України про примусове виконання рішення органу Антимонопольного комітету України, прийнятого за результатами розгляду справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, у тому числі про стягнення штрафу, є виконавчим документом, який пред`являється до органів державної виконавчої служби для примусового виконання в порядку, визначеному законом.
Протягом п`яти днів з дня сплати штрафу та пені суб`єкт господарювання зобов`язаний надіслати відповідно до Антимонопольного комітету України або його територіального відділення документи, що підтверджують сплату штрафу, пені.
Суми стягнутих штрафів та пені зараховуються до державного бюджету.
Частиною 1 ст. 60 Закону України “Про захист економічної конкуренції” передбачено, що заявник, відповідач, третя особа мають право повністю або частково оскаржити рішення, розпорядження органу Антимонопольного комітету України, передбачені статтями 36 і 48 цього Закону, до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення, розпорядження. Зазначений строк не підлягає поновленню.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 62 Закону України “Про захист економічної конкуренції” строки, в межах яких вчиняються відповідні дії, зокрема при розгляді заяв про надання дозволу на узгоджені дії, концентрацію суб`єктів господарювання, при розгляді справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції тощо, встановлюються законодавством про захист економічної конкуренції, а також органами Антимонопольного комітету України, головою територіального відділення Антимонопольного комітету України. Зазначені строки визначаються календарною датою, зазначенням події, що повинна неминуче настати, чи періодом часу.
Перебіг строку, який обчислюється роками, місяцями або днями, починається наступного дня після календарної дати або настання події, якими визначено його початок. Строк, який обчислюється роками, закінчується у відповідний місяць і число останнього року строку. Строк, який обчислюється місяцями, закінчується у відповідне число останнього місяця строку. Якщо кінець строку, який обчислюється місяцями, припадає на такий місяць, що не має відповідного числа, строк закінчується в останній день цього місяця. У разі, коли останній день припадає на неробочий день, днем закінчення строку вважається перший наступний за ним робочий день. Останній день строку триває до 24 години, але, коли в цей строк необхідно було вчинити дію в Антимонопольному комітеті України чи його територіальному відділенні, строк закінчується в момент закінчення робочого дня.
Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України “Про антимонопольний комітет України” з метою захисту інтересів держави, споживачів та суб`єктів господарювання Антимонопольний комітет України, територіальні відділення Антимонопольного комітету України у зв`язку з порушенням законодавства про захист економічної конкуренції органами влади, юридичними чи фізичними особами подають заяви, клопотання, позови, скарги до суду, в тому числі про стягнення несплаченої у добровільному порядку пені.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані позивачем докази, перевіривши правові підстави заявлених позовних вимог, господарський суд зазначає, що відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, доказів на спростування заявлених вимог не подав, у зв`язку з чим справа розглядається за наявними у ній матеріалами, та дійшов висновку про задоволення позову з таких мотивів.
Судом установлено, що рішенням Тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України від 22.10.2024 №43-р/тк у справі №54/4-24 встановлено факт вчинення товариством з обмеженою відповідальністю «Укрєврокровля» (правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Ленірес») порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладено штраф у розмірі 1679913 грн.
Копія зазначеного рішення була направлена відповідачу, однак не вручена, у зв`язку з чим інформацію про його прийняття оприлюднено в офіційному друкованому органі – газеті «Урядовий кур`єр» від 17.01.2025 №14 (7939). Відтак, відповідно до вимог закону, рішення вважається врученим відповідачу 27.01.2025.
Відповідно до частин першої, третьої статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» рішення органів Антимонопольного комітету України є обов`язковими до виконання, а особа, на яку накладено штраф, зобов`язана сплатити його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.
Згідно з частинами першою, другою статті 62 зазначеного Закону перебіг строку, що обчислюється місяцями, починається з настання події, якою визначено його початок, та закінчується у відповідне число останнього місяця строку.
Отже, з урахуванням того, що рішення вважається врученим відповідачу 27.01.2025, строк для добровільної сплати штрафу сплив 27.03.2025.
Судом також установлено, що відповідач скористався правом на оскарження рішення Антимонопольного комітету України та звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом про визнання його недійсним, за результатами розгляду якого рішенням від 28.10.2025 у справі №910/4740/25 у задоволенні позовних вимог відмовлено. Доказів подальшого оскарження зазначеного рішення матеріали справи не містять.
Таким чином, рішення Антимонопольного комітету України є чинним та обов`язковим до виконання.
Судом установлено, що у встановлений законом строк штраф у добровільному порядку відповідачем сплачений не був, доказів сплати штрафу або пені матеріали справи не містять.
Відповідно до частини п`ятої статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі 1,5 % від суми штрафу, при цьому розмір пені не може перевищувати розміру штрафу. Нарахування пені зупиняється на час розгляду чи перегляду господарським судом справи про визнання недійсним рішення органу Комітету.
Судом перевірено розрахунок пені, наданий позивачем, та встановлено, що нарахування пені здійснено з урахуванням періоду з 28.03.2025 по 30.04.2025 та з 29.10.2025 по 31.12.2025, із виключенням періоду з 01.05.2025 по 28.10.2025, протягом якого тривав розгляд справи №910/4740/25 судом першої інстанції.
Загальна кількість днів прострочення становить 98 днів.
Розмір пені за один день прострочення складає 25198,70 грн, а загальна сума нарахованої пені становить 2469472,60 грн.
Водночас, з огляду на імперативні приписи частини п`ятої статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», відповідно до яких розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, суд дійшов висновку, що до стягнення підлягає пеня у розмірі 1679913 грн.
З урахуванням установлених обставин, вимоги Антимонопольного комітету України про стягнення з Товариства пені у розмірі 1679913 грн за прострочення сплати штрафу є обґрунтованими, підтвердженими належними та допустимими доказами та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.
В силу частини 5 статті 236 ГПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Щодо інших аргументів сторін суд зазначає, що вони були досліджені та не наводяться у судовому рішенні, позаяк не покладаються в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони грунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, § 58, рішення від 10.02.2010). Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).
Враховуючи вищенаведене, а також те, що положеннями пунктом 3 частини 2 статті 129 Конституції України однією з засад судочинства визначено змагальність сторін та свободу в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, господарський суд вважає, що судом, в межах наданих повноважень, створені належні умови для реалізації сторонами своїх процесуальних прав щодо доказів та доводів.
Відповідно до вимог статті 129 ГПК України судові витрати позивача зі сплати судового збору, понесені ним в межах розгляду спору, покладаються на відповідача.
Керуючись статтями 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:
Позовні вимоги задовольнити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “ЛЕНІРЕС” (08129, Київська обл., Бучанський р-н, село Петропавлівська Борщагівка, вул. Черкаська, будинок 38, код 33384123) пеню у розмірі 1679913 грн із зарахуванням означеної суми у дохід загального фонду Державного бюджету України.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “ЛЕНІРЕС” (08129, Київська обл., Бучанський р-н, село Петропавлівська Борщагівка, вул. Черкаська, будинок 38, код 33384123) на користь Антимонопольного комітету України (03035, місто Київ, вулиця Митрополита Василя Липківського, будинок 45, код 00032767) витрати зі сплати судового збору у розмірі 20158,96 грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України.
Рішення підлягає оскарженню в порядку та строки, визначені статтями 254-256 ГПК України.
Повний текст рішення складено та підписано 30.03.2026. 

Суддя А.Ф. Черногуз