Справа № 165/3571/25  Провадження №11-кп/802/304/26 	Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1 	
  	Доповідач :                 ОСОБА_2 	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2026 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів – ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю 
секретаря судового засідання – ОСОБА_5 ,
прокурора – ОСОБА_6 ,
обвинуваченого – ОСОБА_7 , 
захисника – ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12025035520000083 від 03 травня 2025 року, за апеляційною скаргою заступника керівника Волинської обласної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Нововолинського міського суду Волинської області від 30 грудня 2025 року стосовно ОСОБА_7 ,
В С Т А Н О В И В
Вказаним вище вироком ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нововолинська Волинської області, українця, громадянина України, освіта повна загальна середня, неодруженого, інвалідом І-ІІ групи не являється, працює оператором лазерної установки ТзОВ "Новомонтаж", несудимого, який проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 190 КК України та призначено покарання: 
за ч. 1 ст. 190 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить сімнадцять тисяч гривень;
за ч. 2 ст. 190 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить тридцять чотири тисячі гривень.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом повного поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить тридцять чотири тисячі гривень.
Вироком суду також вирішено долю речових доказів та арештованого майна.
Згідно з вироком суду Калмикова визнано винним та засуджено за те, що він 11 січня 2025 року, о 16 год. 29 хв., перебуваючи за місцем свого тимчасового проживання за адресою: АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, спрямованим на заволодіння чужими грошовими коштами шляхом обману, за допомогою власного мобільного телефону "Iphone", модель "13" з доступом до мобільного Інтернету, діючи умисно, розуміючи протиправний характер своїх дій, їх караність, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи, що зі змістом оголошень на загальнодоступній платформі он-лайн оголошень "OLX" може ознайомитись необмежена кількість осіб, створив та зареєстрував сторінку на ім`я " ОСОБА_11 " з подальшим розміщенням на ній оголошення про продаж ігрової приставки "Playstation 5 825 GB+ 5 ігор", при цьому використав реальні фотографії, усвідомлюючи, що вищевказана ігрова приставка не працює. 13 січня 2025 року ОСОБА_12 на загальнодоступній платформі он-лайн оголошень "OLX" побачила публікацію від вказаного користувача, у якій містилась інформація про продаж ігрової приставки, була введена в оману шахрайськими діями ОСОБА_7 , який розмістив вказану публікацію, та 15 січня 2025 року о 19 год. 27 хв. перерахувала грошові кошти у розмірі 15660 грн. у відділенні "Нова Пошта", через послугу накладеного платежу. У подальшому, ОСОБА_7 через відділення "Нова Пошта" №4, що за адресою: Волинська область, Володимирський район, місто Нововолинськ, 15 мікрорайон, 19, надіслав непрацюючу ігрову приставку "Playstation 5 825 GB+ 5 ігор", отримавши від потерпілої грошові кошти в сумі 15660 грн., що були зараховані на належну йому банківську карту АТ «ПУМБ» НОМЕР_1 , якими розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму.
Крім цього, 19 січня 2025 року, о 17 год. 23 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи за місцем свого тимчасового проживання за адресою: АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, спрямованим на заволодіння чужими грошовими коштами шляхом обману, за допомогою власного мобільного телефону марки "Iphone", модель "13" з доступом до мобільного Інтернету, діючи умисно, повторно, розуміючи протиправний характер своїх дій, їх караність, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи, що зі змістом оголошень на загальнодоступній платформі он-лайн оголошень "OLX" може ознайомитись необмежена кількість осіб, створив та зареєстрував сторінку на ім`я " ОСОБА_11 " з подальшим розміщенням на ній оголошення про продаж ігрової приставки "Xbox series s 512 gb ssd+аккаунт з геймпадом", при цьому використав реальні фотографії, попередньо усвідомлюючи, що вищевказана ігрова приставка не працює. 24 січня 2025 року ОСОБА_13 у загальнодоступній платформі он-лайн оголошень "OLX" побачив публікацію від вказаного користувача, на якій містилась інформація про продаж ігрової приставки, був введений в оману шахрайськими діями ОСОБА_7 , який розмістив вказану публікацію, та 28 січня 2025 року об 11 год. 51 хв. перерахував грошові кошти у розмірі 8400 грн., у відділенні "Нова Пошта" через послугу накладеного платежу. У подальшому, ОСОБА_7 , через відділення "Нова Пошта" №4, що за адресою: Волинська область, Володимирський район, місто Нововолинськ, 15 мікрорайон, 19, надіслав непрацюючу ігрову приставку "Xbox series s 512 gb ssd+аккаунт з геймпадом", отримавши від потерпілого грошові кошти в сумі 8400 грн., що були зараховані на належну йому банківську карту АТ "ПУМБ" НОМЕР_1 , якими розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому майнову шкоду на вказану суму.
Не погоджуючись з таким судовим рішенням, прокурор подав апеляційну скаргу, у якій звертає увагу, що судом першої інстанції при ухваленні вироку не дотримано положень Загальної частини КК України щодо загальних засад призначення покарання, внаслідок чого ОСОБА_7 призначено покарання, яке не відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого. Частина 1 ст. 69 КК України передбачає, що за вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу. Відтак, із врахуванням вимог ч. 1 ст. 69 КК України покарання у виді штрафу за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, не може бути менше, ніж 2 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, враховуючи, що санкція ч. 2 ст. 190 КК України передбачає покарання у виді штрафу в розмірі від трьох до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Просить оскаржений вирок скасувати та постановити новий, яким визнати винним ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 190 КК України, та призначити покарання за ч. 1 ст. 190 КК України у виді штрафу в розмірі 2 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 гривень; за ч. 2 ст. 190 КК України у виді штрафу в розмірі 3 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 гривень. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді штрафу в розмірі 3 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 гривень. В іншій частині вирок залишити без змін.
В судове засідання не з`явились потерпілі ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , які були належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду вказаного кримінального провадження. Учасники, які з`явилися у судове засідання, не заперечували щодо продовження розгляду за відсутності потерпілих, а тому апеляційний суд вважає за можливе продовжити судовий розгляд, відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого, його захисника, які заперечили подану прокурором апеляційну скаргу; думку прокурора, яка підтримала апеляційні вимоги сторони обвинувачення, вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.
Оскільки прокурором фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікація дій ОСОБА_7 та доведеність його вини за ч. 1, 2 ст. 190 КК України не оспорюється, а тому висновки суду першої інстанції в цій частині колегією суддів не перевіряються.
Стосовно призначеного ОСОБА_7 покарання та застосування положень ст. 69 КК України колегією суддів встановлено наступне.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
На переконання колегії суддів, суд першої інстанції цих положень закону при призначенні покарання обвинуваченому не дотримався
Згідно ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім передбачених законом випадків призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України за це кримінальне правопорушення.
У цьому випадку суд не має права призначити покарання нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині КК України.
За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України.
Санкція ч. 2 ст. 190 КК України, передбачає, зокрема, покарання у виді штрафу від трьох тисяч до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
З аналізу наведених положень закону слідує, що суд першої інстанції при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 190 КК України із застосуванням вимог ч. 1 ст. 69 КК України, не вправі був призначати покарання у виді штрафу у розмірі, меншому ніж 2250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 38 250 грн.
Таким чином, судом першої інстанції допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що, у відповідності до положень ст. 409 КПК України, є підставою для скасування вироку в частині призначеного покарання, а в цьому випадку саме в частині призначеного покарання за ч. 2 ст. 190 КК України та за сукупністю кримінальних правопорушень із застосуванням положень ч. 1 ст. 70 КК України.
Призначаючи ОСОБА_7 покарання, у відповідності до вимог ст. 65 КК України, колегія суддів враховує, що обвинувачений вчинив кримінальні правопорушення, одне з яких відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України є кримінальним проступком, а інше відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України є нетяжким злочином, та дані про його особу. Обвинувачений ОСОБА_7 не судимий, працює у ТзОВ "Новомонтаж", на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, має постійне місце проживання, позитивно характеризується за місцем проживання виключно позитивно характеризується за місцем роботи. 
З відомостей про особу обвинуваченого встановлено, що він свою вину визнав у повному обсязі та просив пробачення у потерпілих, розуміє, що вчинив протиправно та щиро розкаюється, вперше притягається до кримінальної відповідальності.
Обставинами, що пом`якшують покарання, згідно ст. 66 КК України колегія суддів визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, з`явлення із зізнанням, добровільне повне відшкодування потерпілим завданих збитків.
При цьому, колегія суддів зауважує, що ці обставини були встановлені й прокурором під час досудового розслідування та містяться в обвинувальному акті.
Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого згідно ст. 67 КК України, колегія суддів не встановила.
Колегія суддів вважає, що встановлені обставини, які пом`якшують покарання, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, і, з урахуванням особи ОСОБА_7 , дають підстави для застосування ст. 69 КК України при призначенні обвинуваченому покарання у виді штрафу, нижче найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 2 ст. 190 КК України.
Призначене ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 190 КК України покарання, на думку колегії суддів, відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України і підстав для призначення більш суворого покарання під час апеляційного розгляду не наведено, а тому апеляційні доводи прокурора в цій частині є необґрунтованими.
Загальні засади призначення покарання (стаття 65 КК України) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності – призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. 
Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, зокрема у справі «Довженко проти України», який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів та меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів з огляду на відповідність таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, в тому числі, відповідним обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду.
Отже, дослідивши наявність пом`якшуючих покарання обставин, взявши до уваги відсутність обтяжуючих покарання обставин, та дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який є особою молодого віку, те що до кримінальної відповідальності притягається вперше, зважаючи на думку потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які у суді першої інстанції просили суворо не карати обвинуваченого, наявність у останнього офіційного працевлаштування та стабільний дохід колегія суддів вважає за можливе призначити ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 190 КК України покарання на підставі ч. 1 ст. 69 КК України, нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції ч. 2 ст. 190 КК України, у виді штрафу в розмірі 2 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень вчинених ОСОБА_7 за ч. 1 та ч. 2 ст. 190 КК України за правилами ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити у виді штрафу 2 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 38 250 гривень. 
З огляду на наведене, виключно позитивна посткримінальна поведінка обвинуваченого, наявність пом`якшуючих покарання обставин, на думку колегії суддів, засвідчує щире каяття та характеризує суб`єктивне ставлення до вчинених кримінальних правопорушень, яке виявляється в тому, що ОСОБА_7 критично оцінив свої дії, шкодує з приводу вчиненого та бажає виправити ситуацію подальшою правомірною поведінкою і не буде допускати подібного в майбутньому. 
Відтак, апеляційний суд оцінює як необґрунтовані доводи апеляційної скарги прокурора щодо безпідставності застосування положень ст. 69 КК України при призначенні покарання ОСОБА_7 , оскільки вони не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.
Призначене покарання, на переконання суду апеляційної інстанції, відповідатиме вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим ОСОБА_7 , так і іншими особами.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 407, п. 4 ч. 1 ст. 409, п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.
Таким чином, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 420 КПК України, Волинський апеляційний суд,
У Х В А Л И В
Апеляційну скаргу заступника керівника Волинської обласної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити частково.
Вирок Нововолинського міського суду Волинської області від 30 грудня 2025 року стосовно ОСОБА_7 в частині призначеного покарання за ч. 2 ст. 190 КК України та із застосуванням положень ч. 1 ст. 70 КК України скасувати.
Ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_7  покарання за ч. 2 ст. 190 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 2 250 (двох тисяч двісті п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 38 250 (тридцять вісім тисяч двісті п`ятдесят)гривень.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді штрафу у розмірі 2 250 (двох тисяч двісті п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 38 250 (тридцять вісім тисяч двісті п`ятдесят)гривень.
В іншій частині вирок залишити без змін.
Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення. Касаційна скарга на вирок може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.
Суд обмежився проголошенням резолютивної частини вироку з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Головуючий:

Судді: