Справа № 524/12419/25
Провадження № 1-кп/524/276/26
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

18 березня 2026 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі:
головуючого судді – ОСОБА_1 , 
при секретарі – ОСОБА_2 
з участю прокурора – ОСОБА_3 
захисника – адвоката ОСОБА_4 
обвинуваченого – ОСОБА_5 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці виділене кримінальне провадження №12025170500000922 по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Петропавловськ-Камчатський, РФ, українця, громадянки України, освіта середньо-спеціальна, не працюючого, не одруженого, на утриманні має неповнолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України,

В С Т А Н О В И В :

25.05.2025 близько о 12:30 год. ОСОБА_5 , перебуваючи разом з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , біля АЗС «ОККО», розташованому за адресою: м. Кременчук, Автозаводський район, просп. Лесі Українки, 97, побачили біля буд. 22Б, 278 кварталу, раніше не знайомого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у якого відбувався словесний конфлікт із працівниками ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , які були одягнуті у формений одяг військовослужбовців, з приводу перевірки військово-облікових документів. 
В цей час у ОСОБА_5 та ОСОБА_6 виник спільний, раптовий, протиправний злочинний умисел, спрямований на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене групою осіб. 
З метою реалізації спільного протиправного умислу, спрямованого на грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, що виразилось у повному ігноруванні встановлених в суспільстві норм і правил поведінки та протиставлячи себе суспільству, доброзичливості, пристойності та моралі, використовуючи розгнуздане самолюбство, пов`язане з неповагою до особи, людської гідності, байдужим ставленням до законів і правил поведінки, діючи групою осіб з ОСОБА_6 , перебуваючи у громадському місці, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, та бажаючи їх настання, діючи з хуліганських мотивів, ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_6 підійшли до ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , став у бойову стійку, демонструючи намір спричинити тілесні ушкодження останнім, з метою відволікти їх від ОСОБА_7 , висловлюючись при цьому нецензурною лайкою в бік останніх. 
Одночасно з цим, у ОСОБА_7 , який спостерігав за протиправними діями ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , виник раптовий, протиправний злочинний умисел, спрямований на грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю та виразилось у повному ігноруванні встановлених в суспільстві норм і правил поведінки, протиставлячи себе суспільству, доброзичливості, пристойності та моралі, використовуючи розгнуздане самолюбство, пов`язане з неповагою до особи, людської гідності, байдужим ставленням до законів і правил поведінки, діючи групою осіб з останніми, дістав предмет, заздалегідь заготовлений для нанесення тілесних ушкоджень, а саме газовий балончик марки «M5755 DOT 2Q» з дратівливою речовиною сльозогінної дії, який він мав при собі, та застосував його відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , розпиливши в обличчя останніх, спричинивши тим самим ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді хімічного опіку очей, шкіри обличчя та голови. 
ОСОБА_5 продовжуючи свій спільний злочинний умисел, спрямований на грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, діючи групою осіб з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , демонструючи зневагу до загальноприйнятих норм поведінки у суспільстві для оточуючих, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, та бажаючи їх настання, перебуваючи у громадському місці, діючи з хуліганських мотивів, продовжуючи висловлюватись нецензурною лайкою, стали переслідувати ОСОБА_9 та ОСОБА_8 з метою спричинення останнім тілесних ушкоджень та після того, як останні, з метою уникнення можливості подальшого спричинення їм тілесних ушкоджень, сіли до салону автомобіля “Renault Duster” д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 стали наносити удари ногами по зовнішній правій стороні вказаного автомобіля, одночасно з цим ОСОБА_7 дістав з кишені телескопічну палицю «Hardened Police Baton», чорного кольору, та яку тримаючи в правій руці, наніс два удари по лобовому склу та один удар по правому боковому дзеркалу даного автомобіля, пошкодивши тим самим його спричинивши матеріального збитку Виконавчому комітету Глобинської міської ради на суму 7643 гривні. 
Протиправні дії ОСОБА_5 ,, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 були припинені після того, як ОСОБА_9 та ОСОБА_8 поїхали з місця події на автомобілі “Renault Duster” д.н.з. НОМЕР_1 .
Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч.2 ст. 296 КК України.
10.03.2026 між прокурором ОСОБА_3 і обвинуваченим ОСОБА_5 укладена угода про визнання винуватості. Згідно з угодою ОСОБА_5 беззаперечно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України.
Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_5 буде призначене покарання за ч.2 ст. 296 КК України у виді 2 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням.
В угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, наслідки невиконання угоди, встановленні ст. 476 КПК України.
Окрім цього, до угоди про визнання винуватості долучені заяви від потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та представника потерпілого Виконавчого комітету Глобинської міської ради – ОСОБА_10 , відповідно до яких останні надали письмові згоди прокурору на укладення угоди про визнання винуватості з обвинуваченим.
Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні зазначив, що при укладенні угоди про визнання винуватості були враховані обставини, передбачені ст. 470 КПК України, дотримані вимоги процесуального та матеріального права, просив суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити обвинуваченому узгоджене сторонами покарання.
Потерпілі ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та представник потерпілого Виконавчого комітету Глобинської міської ради – ОСОБА_10 в судове засідання не прибули, направили до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність.
Захисник ОСОБА_4 також вважав можливим затвердити угоду про визнання винуватості, зазначивши, що при укладенні угоди були дотримані правила та вимоги, передбачені кримінальним процесуальним законодавством України та КК України, при цьому обвинуваченим вищезазначена угода була укладена з прокурором добровільно, без застосування насильства, примусу, погроз і в його присутності. Крім того, надав суду квитанцію про перерахування обвинуваченим 10000 грн. на потреби ЗС України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винним себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України визнав повністю, вказавши, що час, місце та спосіб скоєння ним кримінального правопорушення, описаних в обвинувальному акті, викладені вірно, вказані обставини відповідають подіям, що відбувалися в дійсності, і він їх у повному обсязі підтверджує. Укладаючи відповідну угоду про визнання винуватості, він цілком розумів надані йому законом права, а також розяснені судом наслідки укладення та затвердження вказаної угоди, визначені ст. 473 КПК України, і щодо відмови від здійснення прав, передбачених ст. 474 ч. 4 п. 1 КПК України, в тому числі, і наслідки невиконання вказаної угоди, визначені у ст. 476 КПК України. Крім того обвинувачений вказав, що вищезазначена угода про визнання винуватості укладена ним з прокурором добровільно без застосування будь-якого насильства, примусу та погроз. 
Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України, який згідно ст. 12 КК України, є нетяжким злочином, укладання угод по якому не допускається, крім випадків надання потерпілим письмової згоди прокурору на укладання ним угоди. Прокурором надано заяви потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та представника потерпілого Виконавчого комітету Глобинської міської ради – ОСОБА_10 , відповідно до яких вони надають згоди на укладання угоди між прокурором та обвинуваченим, а отже угода відповідає вимогам закону.
При цьому судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє положення ч.ч.4, 5 ст. 474 КПК України.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогами Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.
Обвинувачений ОСОБА_5 погоджується на призначення узгодженого покарання.
Виходячи з викладеного суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та ОСОБА_5 
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст.. 100 КПК України.
Цивільний позов не пред`являвся.
Керуючись ст. ст. 373, 374, 468, 469, 472, 474 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості між обвинуваченим ОСОБА_5 та прокурором ОСОБА_3 , укладену 10 березня 2026 року.
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 1 (один) рік, поклавши відповідно до ст. 76 КК України обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Речові докази: шорти сірого кольору, футболку чорного кольору з написом «AIR/Х», мобільний телефон «IPHONE 12» - повернути ОСОБА_5 .
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Полтавського апеляційного суду через Автозаводський районний суд м. Кременчука протягом 30 днів з дня його проголошення. 
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя           ОСОБА_11