ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/961/26	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №711/3517/21 Категорія: на ухвалу  	Демчик Р. В. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Фетісова Т. Л. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2026 року м. Черкаси 

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідач	Фетісова Т. Л. 	
судді	Василенко Л. І., Сіренко Ю. В.	
секретар 	Любченко Т.М.	

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Кучеренко Наталії Вікторівни на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26.02.2026 (повний текст ухвали складено 03.03.2026, суддя в суді першої інстанції Демчик Р. В.) у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії/бездіяльність органу примусового виконання, зацікавлені особи: ОСОБА_2 , Городищенський відділ Державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ),

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії/бездіяльність органу примусового виконання, зацікавлені особи:   ОСОБА_2 , Городищенський відділ Державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якій просив суд:
-визнати неправомірними дії начальника Городищенського відділу Державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Інни Тараненко щодо відмови у зарахуванні коштів в якості аліментів, згідно наданих платіжних інструкцій;
-зобов`язати начальника Городищенського відділу Державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Інну Тараненко здійснити перерахунок заборгованості викладений у довідці – розрахунку від 15.12.2025 та зарахувати грошові перекази в сумі 77 937 грн. 59 коп. в якості аліментів на підставі виконавчого листа у справі № 711/3517/21 виданого Придніпровським районним судом м. Черкаси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини всіх видів доходу (заробітку), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 04.06.2021 і продовжувати до досягнення дітьми повноліття, згідно наданих платіжних інструкцій.
Скарга обґрунтована тим, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26.08.2021 у справі № 711/3517/21 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей:, дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини всіх видів доходу (заробітку), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 04.06.2021 і до досягнення дітьми повноліття.
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09.09.2025 у справі № 711/3517/21, задоволено скаргу ОСОБА_2 та зобов`язано начальника Городищенського відділу Державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Інну Тараненко усунути порушення у виконавчому провадженні № 68779330 та здійснити перерахунок заборгованості ОСОБА_5 з урахуванням інформації про його дохід у Литовській Республіці згідно листа Державної податкової інспекції Каунаського повіту «Щодо надання інформації про ОСОБА_1 » на рішення Клайпедського районного суду від 17.12.2024 у цивільній справі № Е2-16707-676/2024. 
На виконання вказаного судового рішення, на адресу державної реєстрації місця проживання боржника ОСОБА_1 надійшла довідка – розрахунок від 15.12.2025, згідно якої здійснено перерахунок заборгованості ОСОБА_5 , яка становить 98 957 грн. 78 коп.
З моменту скерування стягувачем ОСОБА_2 виконавчого документа на примусове виконання, ОСОБА_1 систематично сплачував аліменти в сумі визначеній органами ДВС. Крім того, ще додатково перераховував кошти на картковий рахунок своїм дітям. 
ОСОБА_1 вказав, що у визначений період з 2021 року, з моменту виникнення у нього аліментного обов`язку, крім визначеної державним виконавцем суми аліментів, він додатково перераховував грошові кошти своїм дітям на їхнє утримання, що підтверджується платіжними інструкціями.
09.01.2026 ОСОБА_1 звернувся з клопотанням до Городищенського відділу Державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якому просив зарахувати грошові перекази в сумі 77 937 грн. 59 коп. в якості аліментів на підставі виконавчого листа у справі №711/3517/21 виданого Придніпровським районним судом м. Черкаси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей.
23.01.2026 від начальника Городищенського відділу Державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надійшов лист про надання інформації, в якому посадова особа зазначивши обставини, які були зазначені в клопотанні вказала, шо номери розрахункових рахунків, на які скеровувалися кошти боржником ОСОБА_1 не відповідають розрахунковим рахункам, який надала стягувач ОСОБА_2 та знаходиться в матеріалах виконавчого провадження, а тому надані квитанції не містять відомостей про виконання судового рішення та сплату коштів на ім`я стягувача, що свідчить про невиконання ОСОБА_1 виконавчого листа щодо сплати аліментів. 
Тобто фактично, листом про надання інформації, ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні клопотання.
Враховуючи вищевикладене, скаржник звернувся до суду з відповідною скаргою на дії/бездіяльність органу примусового виконання.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26.02.2026 в задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.
Ухвала суду обґрунтована тим, що в платіжних інструкціях, які додані боржником до скарги зазначено призначення платежу: переказ власних коштів, а тому вказані платежі на думку суду не можливо ідентифікувати як такі, що спрямовані на сплату аліментів. Крім того, суд врахував, що вказані грошові кошти не перераховувалися боржником на рахунок виконавчої служби з призначенням платежу: аліменти, а перераховувалися на рахунки дітей, що було розцінено судом не як сплата аліментів згідно судового рішення, а як участь батька у додаткових витратах на дітей, тому підстав для визнання дій органу примусового виконання рішення неправомірними суд не вбачав. 
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 – адвокат Кучеренко Н. В. просить скасувати ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26.02.2026 як незаконну постановлену з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи та ухвалити нову постанову, якою вимоги скарги задовольнити.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом під час постановлення ухвали не враховано, що між боржником ОСОБА_1 та стягувачем ОСОБА_2 не встановлено інших фінансових правовідносин крім сплати аліментів. Тому, відсутність у графі призначення платежу «сплата аліментів» в платіжних інструкціях, наданих боржником в сукупності із встановленими обставинами справи не може слугувати в даному випадку самостійною підставою для відмови в задоволенні скарги. 
Крім того, суд, пославшись на правові висновки Верховного Суду у справах з подібних правовідносин, не врахував, що фактичні обставини справи, що була предметом розгляду суду першої інстанції та справ, у яких Верховний Суд виклав свої позиції є різними. Скаржник звертає увагу на правові позиці Верховного Суду від 18.11.2020 у справі № 648/1102/19 та від 26.05.2021 у справі № 569/11466/20, в яких зроблено висновки про те, що виконавець повинен враховувати кошти сплачені боржником на користь стягувача, оскільки чинне законодавство не передбачає права та обов`язку у виконавця вимагати від боржника надання квитанцій із зазначенням призначення грошових коштів на ім`я стягувача та не враховувати безпосередньо копії наданих квитанцій. Кошти, що перераховувались боржником ОСОБА_1 із зазначенням платежу «переказ власних коштів» є саме коштами на сплату аліментів, тому дії виконавчої служби щодо відмови у зарахуванні коштів в якості аліментів є неправомірними, а ухвала суду про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_1 є такою, що не ґрунтується на встановлених обставинах справи.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив. 
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до положень ч.ч. 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.
При розгляді справи встановлено, щорішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26.08.2021 у справі № 711/3517/21, яке набрало законної сиди 29.09.2021 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини всіх видів доходу (заробітку), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 04 червня 2021 року і до досягнення дітей повноліття. Цим рішенням визначено, що якщо після досягнення повноліття ОСОБА_3 , ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на іншу дитину, аліменти на утримання ОСОБА_4 , стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.
11.04.2022 постановою головного державного виконавця Городищенського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області ЦМУ МЮ (м. Київ) відкрито виконавче провадження № 68779330 (ідентифікатор доступу 529908488Е10) з примусового виконання рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 26.08.2021 у справі № 711/3517/21 про стягнення аліментів.
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09.09.2025, яка набрала законної сили, визнано неправомірною бездіяльність начальника Городищенського відділу Державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Інни Тараненко щодо не перарахування заборгованості по аліментам   ОСОБА_1  у виконавчому провадженні № 68779330 на підставі заяви представника стягувача від 30.05.2025 та доданих до неї документів про доходи боржника.
Зобов`язано начальника Городищенського відділу Державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Інну Тараненко усунути порушення у виконавчому провадженні № 68779330 та здійснити перерахунок заборгованості   ОСОБА_1  з урахуванням інформації про його дохід у Литовській Республіці згідно листа Державної податкової інспекції Каунаського повіту «Щодо надання інформації про ОСОБА_1 » на рішення Клайпедського районного суду від 17.12.2024 у цивільній справі № Е2-16707-676/2024.
15.12.2025 начальником Городищенського ВДВС була складена довідка – розрахунок (в порядку ч. 4 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження») (а.с. 6-9), з якої вбачається, що за вищевикладений період нараховано 274 923,56 грн. Сплачено за вищевказаний період 175 965,78 грн. Заборгованість по аліментам станом на 15.12.2025 – 98 957,78 грн.
09.01.2026 до Городищенського відділу Державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гавриловим С. О. скеровано клопотання (а.с. 10-11) з проханням зарахувати грошові перекази в сумі 77 937, 59 грн. в якості аліментів на підставі виконавчого листа у справі № 711/3517/21 виданого Придніпровським районним судом м. Черкаси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини всіх видів доходу (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 04.06.2021 і продовжувати до досягнення дітьми повноліття, згідно наданих платіжних інструкцій та надати довідку - розрахунок.
Листом про надання інформації від 14.01.2026 № 650 (а.с. 25 зворотна сторона - 26) Городищенського відділу Державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) повідомлено боржника, шо номери розрахункових рахунків на які скеровувалися кошти боржником ОСОБА_1 не відповідають розрахунковим рахункам, який надала стягувач ОСОБА_2 та знаходиться в матеріалах виконавчого провадження, а тому надані квитанції не містять відомостей про виконання судового рішення та сплату коштів на ім`я стягувача, що свідчить про невиконання ОСОБА_1 виконавчого листа щодо сплати аліментів. 
Згідно наданих боржником копій квитанцій, які додані до скарги (а.с. 11 зворотна сторона – 25) ОСОБА_1 сплачував на рахунки своїх дітей кошти, згідно наступних платіжних інструкцій:
- від 01.11.2021 – 2 000 грн., отримувач платежу ОСОБА_3 , призначення платежу: переказ власних коштів (а.с. 11 зворотна сторона);
- від 28.05.2022 – 500 грн., отримувач платежу ОСОБА_4 , призначення платежу: переказ власних коштів (а.с. 12);
- від 14.05.2022 – 650 грн., отримувач платежу Гаврилов О. С., призначення платежу: переказ власних коштів (а.с. 12 зворотна сторона);
- від 27.12.2022 – 4 000 грн., отримувач платежу Гаврилов О. С., призначення платежу: переказ власних коштів (а.с. 13);
- від 03.10.2022 – 12 000 грн., отримувач платежу Гаврилов О. С., призначення платежу: переказ власних коштів (а.с. 13 зворотна сторона);
- від 01.11.2021 – 370 грн., отримувач платежу ОСОБА_3 , призначення платежу: переказ власних коштів (а.с. 14);
- від 08.02.2022 – 1 000 грн., отримувач платежу Гаврилова К. С., призначення платежу: переказ власних коштів (а.с. 14 зворотна сторона);
- від 10.01.2022 – 450 грн., отримувач платежу ОСОБА_3 , призначення платежу: переказ власних коштів (а.с. 15);
- від 12.01.2022 – 850 грн., отримувач платежу ОСОБА_3 , призначення платежу: переказ власних коштів (а.с. 15 зворотна сторона);
- від 18.04.2022 – 3 000 грн., отримувач платежу Гаврилов О. С., призначення платежу: переказ власних коштів (а.с. 16);
- від 29.12.2023 – 4 000 грн., отримувач платежу Гаврилов О. С., призначення платежу: переказ власних коштів (а.с. 16 зворотна сторона);
- від 07.01.2025 – 4 000 грн., отримувач платежу Гаврилов О. С., призначення платежу: переказ власних коштів (а.с. 17);
- від 13.05.2023 – 2 000 грн., отримувач платежу Гаврилов О. С., призначення платежу: переказ власних коштів (а.с. 17 зворотна сторона);
- від 24.04.2023 – 1 000 грн., отримувач платежу Гаврилов О. С., призначення платежу: переказ власних коштів (а.с. 18);
- від 03.04.2023 – 1 000 грн., отримувач платежу Гаврилов О. С., призначення платежу: переказ власних коштів (а.с. 18 зворотна сторона);
- від 07.07.2023 – 4 000 грн., отримувач платежу Гаврилов О. С. призначення платежу: переказ власних коштів (а.с. 19);
- від 27.08.2023 – 1 600 грн., отримувач платежу Гаврилов О. С. призначення платежу: переказ власних коштів (а.с. 19 зворотна сторона);
- від 23.09.2023 – 2 000 грн., отримувач платежу Гаврилов О. С. призначення платежу: переказ власних коштів (а.с. 20);
- від 18.04.2024 – 1 000 грн., отримувач платежу Гаврилов О. С. призначення платежу: переказ власних коштів (а.с. 20 зворотна сторона);
- від 18.04.2024 – 1 000 грн., отримувач платежу Гаврилов О. С. призначення платежу: переказ власних коштів (а.с. 21);
- від 18.04.2024 – 1 000 грн., отримувач платежу Гаврилов О. С. призначення платежу: переказ власних коштів (а.с. 21 зворотна сторона);
- від 03.02.2024 – 4 000 грн., отримувач платежу Гаврилов О. С. призначення платежу: переказ власних коштів (а.с. 22);
- від 18.04.2024 – 1 000 грн., отримувач платежу Гаврилов О. С. призначення платежу: переказ власних коштів (а.с. 22 зворотна сторона);
- від 01.12.2023 – 2 000 грн., отримувач платежу Гаврилов О. С. призначення платежу: переказ власних коштів (а.с. 23);
- від 03.02.2024 – 1 000 грн., отримувач платежу Гаврилов О. С. призначення платежу: переказ власних коштів (а.с. 23 зворотна сторона);
- від 03.02.2025 – 10 000 грн., отримувач платежу Гаврилов О. С. призначення платежу: переказ власних коштів (а.с. 24);
- від 07.01.2025 – 3 517,59 грн., отримувач платежу Гаврилов О. А. призначення платежу: переказ власних коштів (а.с. 24 зворотна сторона);
- від 21.10.2023 – 4 000 грн., отримувач платежу Гаврилов О. С. призначення платежу: переказ власних коштів (а.с. 25).
Такими є фактичні обставини справи, які мають наступне правове регулювання.
Відповідно ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) – сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. 
Частиною 1 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
У відповідності до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Частиною 1 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Згідно ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд скасовує оскаржувані рішення та визнає оскаржувані дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.
Згідно ч. 1 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. 
Відповідно до ч. 4 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті.
Згідно ч. 8 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.
Статтею 195 СК України закріплено порядок визначення заборгованості за аліментами, присудженими в частці від заробітку (доходу). Відповідно до вказаного порядку заборгованість за аліментами визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення.
Пунктами 10, 10-1 постанови КМУ від 26.02.1993 № 146 «Про перелік видів доходів, які вираховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб» передбачено, що з осіб, які працюють і одержують заробіток (дохід) тільки за кордоном у державі, з якою Україна не укладала договору про надання правової допомоги, розмір аліментів обчислюється виходячи з розміру середньої заробітної плати працівника для місцевості, де мешкали такі особи до від`їзду за кордон. У разі надання такими особами відомостей про свій заробіток (дохід) аліменти обчислюються виходячи з розміру заробітку (доходу), отриманого ними за кордоном. З осіб, які працюють і одержують заробіток (дохід) тільки за кордоном у державі, з якою Україна уклала договір про надання правової допомоги, аліменти обчислюються і стягуються у визначеному законодавством порядку.
Відповідно до п. 4 розділу ХVІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012, виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця (додаток 15) та у випадках, передбачених ч. 4 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження», повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника. Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування і виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів. Сума заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому статтею 195 СК України.
У справі, що переглядається, суд встановив, що відповідно до квитанцій, що містяться у матеріалах виконавчого провадження та були долучені ОСОБА_1 до матеріалів справи (а.с. 11 зворотна сторона - 25), боржник сплачував на рахунки дітей: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 кошти, зазначаючи призначення платежу: «переказ власних коштів».
З матеріалів справи, а саме заперечення на скаргу (а.с. 37-40), наданого стягувачем ОСОБА_2 вбачається, що остання категорично заперечила, що сплачені боржником кошти згідно наданих ним платіжних інструкцій є аліментами. Вона вказала, що ОСОБА_1 , знаючи про наявність в нього обов`язку зі сплати аліментів відповідно до судового рішення, не перераховував їх на рахунок виконавчої служби для сплати аліментів, а вчиняв періодичні перекази на банківські рахунки дітей (без зазначення платежу), тобто вчиняв такі дії на власний розсуд, що не є сплатою аліментів та виконання своїх зобов`язань відповідно до судового рішення. Зазначила, що ряд платіжних інструкцій про сплату коштів на картковий рахунок дочки ОСОБА_3 стосується періоду, коли дочка вже осягла повноліття, а в одній платіжній інструкції від 01.07.2025 на суму 3 517,59 грн. отримувачем вказано ОСОБА_6 , тобто особу, яка не є отримувачем аліментів згідно рішення у справі № 711/3517/21. 
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до правових позицій, викладених Верховним Судом у постановах від 22.12.2021 у справі № 333/6869/19, від 12.01.2022 у справі № 2-4665/2008, від 01.06.2022 № 759/4666/20, від 31.10.2024 у справі № 545/1241/20, від 05.08.2025 у справі № 390/2379/24 наголошено увагу судів на те, що квитанції про добровільне перерахування коштів на картковий рахунок без зазначення в графі «призначення платежу» - сплата аліментів, не свідчать про виконання боржником судового рішення щодо сплати (погашення заборгованості) аліментів. Крім того, у зазначеній правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 05.08.2025 у справі № 390/2379/24 суд касаційної інстанції дійшов висновку, що зазначення у призначенні платежу у квитанціях «переказ власних коштів» не дає можливості ідентифікувати грошові кошти як такі, що спрямовані на сплату аліментів.
Суд першої інстанції встановивши, що надані боржником копії платіжних інструкцій про добровільне перерахування коштів на карткові рахунки дітей не містять в графі «призначення платежу» - сплата аліментів, врахувавши позиції Верховного Суду, які приведені в оскаржуваній ухвалі, дійшов обґрунтованого висновку, що державним виконавцем правомірно було відмовлено ОСОБА_1 в зарахуванні вказаних коштів в рахунок аліментів і такі кошти правильно не враховані державним виконавцем при складанні розрахунку заборгованості по сплаті аліментів, а дії державного виконавця не суперечать вимогам ЗУ «Про виконавче провадження». 
Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції помилково врахував позиції Верховного Суду у справах, в яких фактичні обставини із справою, яка є предметом апеляційного перегляду є різними відхиляються колегією суддів як безпідставні, оскільки при здійсненні розгляду скарги суд врахував позиції касаційного суду саме у справах, що регулювали подібні спірні правовідносини, що виникли у сторін під час вирішення скарги. 
При цьому, посилання на те, що між боржником і стягувачем у справі не виникало будь-яких інших фінансових зобов`язань, крім сплати аліментів, тому сплачені кошти є аліментами навіть без зазначення платежу також не спростовують висновок суду про відсутність підстав для задоволення скарги, оскільки не доводять, що перераховані кошти є саме аліментами, а не добровільною участю батька у витратах на дітей чи участю в інших витратах. При цьому, колегія суддів враховує заперечення стягувача щодо отримання її дітьми від боржника саме аліментів на виконання рішення суду.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки, які обґрунтовано викладені у мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення по суті спору та зводяться до переоцінки доказів, незгоди скаржника з висновками щодо їх оцінки та містять посилання на факти, що були предметом дослідження суду першої інстанції.
Розглядаючи подану ОСОБА_1 скаргу, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку згідно зі статтями 76-78, 81, 89 ЦПК України, внаслідок чого постановив законну й обґрунтовану ухвалу про відсутність підстав для задоволення скарги, яка відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
Враховуючи вищевикладене, ухвала суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, 

у х в а л и в  :

апеляційну скаргу – залишити без задоволення.
Ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26.02.2026 у даній справі – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня ухвалення і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.
Повну постанову складено 14.04.2026. 

Суддя-доповідач

Судді